283 
9) J e g gik bortover parken med nye jagtstøvler, som aldrig havde 
været brugte. Hunden tog ikke sporet. 
10) Jeg havde mine gamle jagtstøvler paa, men havde ladet lime 
et lag brunt papir paa saalerne og siderne. Hunden blev ført paa 
sporet men brød sig ikke om det, før den kom til et sted, hvor jeg i 
forveien havde seet, at et lidet stykke af papiret var begyndt at sli¬ 
des bort paa en af hælene. Der kjendte den øieblikkelig sporet og 
fulgte det raskt, omendskjønt det blottede læderstykke ikke var mere 
end et par millimeter i firkant. 
n) Saa gik jeg paa bare strømper og forsøgte først med nye 
bomuldsstrømper. Hunden fulgte sporet et lidet stykke, men forlod det 
snart. Senere forsøgte jeg uldstrømper, som jeg havde gaaet med fra om 
morgenen, men det gik ligedan: omtrent som om jeg havde gaaet bar¬ 
bent, og ganske anderledes, end om jeg havde havt jagtstøvlerne paa. 
12) Saa forsøgte jeg at gaa med jagtstøvler en 50 meter, derpaa 
trække dem af og gaa paa strømperne en 300 meter til; saa tog jeg 
strømperne af og gik endnu 300 meter barbent. Da den førtes til sporet, 
satte hunden afsted i fuldt løb, som den pleiede at gjøre og sagtnede 
ikke farten, før den havde fundet mig. Med andre ord, da den engang 
havde faat den velkjendte tæft af jagtstøvlerne, saa synes den ikke at 
have været i tvil om, at tæften af strømperne og de bare fødder ogsaa 
tilhørte mig, tiltrods for at den ikke kjendte dem, naar de ikke kom 
som fortsættelse af sporet efter støvlerne. 
13) J e g fik en herre, som besøgte mig, men som hunden ikke 
havde seet, til at kjøre med mig bortover en af veiene. Nogle hun¬ 
drede meter fra huset steg jeg ud og gik i jagtstøvlerne en 50 meter 
ved siden af vognen, steg saa atter op i vognen, mens min ven gik ud 
og spadserede et par hundrede meter videre bortover veien. Hunden 
løb med fuld fart hele de 250 meter uden at gjøre nogen stans der, 
hvor sporet skiftede. Det samme forsøg blev senere gjentaget med 
andre fremmede og med samme resultat. 
14) Saa forsøgte jeg at gaa med mine sædvanlige støvler, men ef¬ 
ter at jeg først havde smurt dem grundig ind med anisolje. Anislugten 
var saa sterk, at en ven af mig efter lugten gjenfandt den vei, jeg havde 
gaaet, en time senere; men selv dette forstyrrede ikke hunden, som 
sporede mig op lige hurtig som ellers. Den, som førte hunden hen 
paa sporet, lagde dog merke til, at den ikke satte afsted efter sporet 
saa straks, som den pleiede; den begyndte med at undersøge de 3 eller 
4 første skridt omhyggeligt, og først da satte den afsted i fuld fart. 
15) Tilslut gjorde jeg nogle forsøg forat komme paa det rene med 
hundens evne til at gjenkjende lugten af andre dele af legemet end bare 
fødderne. Paa en stor potetesager havde en del arbeidere hele dagen 
holdt paa med at tage op poteter i et halvt dusin rader ved siden af 
