Guldet paa Bømmeløen. 
Af cand. real. T. Oh. Thomassen. 
Faa fund af nyttige mineraler har i den grad sat vort folk i 
bevægelse, som guMfundene paa Bømmeløen. 
Paa vestsiden af denne, lige ud mod havet, er det man har 
fundet det ædle metal. Landet er øde og ryt, og kun forekomsten 
af guld har formaaet at bringe liv mellem de nøgne fjeldkupper, 
hvor nævneverdig vegetation kun findes i de smaa indsænkninger, 
som ligger i ly for havvinden, mellem klipperne. 
De vigtigste guldforekomster ligger paa et lidet felt mellem 
Nølding og Vornæs. Bergarterne her er væsentlig af vulkansk 
oprindelse; men da den vulkanske virksomhed tilhører en længst 
forsvunden periode af vor jords historie og i tidernes løb er efter- 
fulgt af mange forandringer, er sporene af den nu kun tydelige for 
videnskabsmanden. 
Hovedbergarten gaar gjerne under navn af Gabbro, ihvorvel den 
adskiller sig fra det, man ellers er vant at benævne med dette navn. 
Den er laget og sammensat af vekslende lyse og mørke lag. 
Gjennem denne bergart sætter flere, væsentlig i nord—sydlig 
retning gaaende gange af en tæt, mørkere eller lysere bergart, som 
vel kan kaldes grønsten. 
De guldførende »gange« er imidlertid kvartsplader, som med 
vekslende mægtighed i mere eller mindre lodret stilling gjennem- 
sætter fjeldet. I dagen viser de sig ofte som gange og ofte med 
en retning parallel grønstensgangenes. Paa begge sider er de ofte 
belagte med kloritskifer, ligesom denne skifer mange steder kommer 
tilsyne i selve kvartsen som baand og sværmende smaagange. 
Kvartsen er ogsaa ofte spættet af kalkspat, mest gul-brunfarvet, 
ligesom den indeholder kobberkis og blyglans. Guldet forekommer 
