300 
eggehvidelignende substanser og forat skjelne dem fra de tilsvarende, af 
bedærvet kjød udvundne stoffer ptomainerne eller lig-giftene. Allerede 
tidligere havde man i den menneskelige urin paavist alkaloider, Gautier 
selv havde fundet lignende stoffer i spyttet, og han drager derfor den 
slutning, at der »under dyrenes som under planternes normale liv frem¬ 
bringes alkaloider.« 
Hvilke er nu de dyriske alkaloider, leucomainernes virkning paa 
legemet? Et vandigt udtræk af spyttet, som indeholder leucomainerne, 
virker »giftig og narkotisk, i det mindste paa fugle,« og om kjødets 
alkaloider siger Gautier, at »de er i besiddelse af en mere eller mindre 
kraftig virkning paa nervecentrerne og frembringer søvnighed, træthed, 
undertiden opkastelse og afføring.« Man ser, de stoffe, vi har med at 
gjøre, frembringer søvnighed og træthed eller med andre ord, de maa 
kunne finde anvendelse som forklaringsgrunde for søvnen, efter hvad 
man kunde kalde forgiftningstheorien. 
Vi kan komme til samme resultat ad en anden vei. 
En udtalelse, som Claude Bernard stadig kom tilbage til, varden, 
at enhver livsytring nødvendig er forbundet med ødelæggelsen af en 
vis mængde organisk stof. Dette er et specielt tilfælde af det almin- 
delige princip om kraftens uforgjængelighed. Naar bevægelse frem¬ 
bringes, en muskel trækker sig sammen, viljen eller følelsen sætter ner- 
verne i virksomhed, en tanke fødes, en kjertel udsondrer, saa ødelægges 
og forbruges hver gang lidt muskel-, nerve-, hjerne- eller kjertelsubstans. 
Paa et vis er livet derfor intet andet end »et uafbrudt og stykkevist 
selvmord.« 
Det er bleven et næsten forslidt billede, at for at kunne udføre sit 
arbeide maa levende væsener brænde organiske stoffer paa samme vis, 
som dampmaskinen maa brænde kul. Er dette billede korrekt, saa er 
det klart, at i det ene som i det andet tilfælde maa der uafbrudt frem¬ 
bringes aske, affald, ponogener. Og hverken i den levende maskine 
eller i dampmaskinen kan sligt affald ophobes i det uendelige uden at 
gjøre skade. I legemet maatte sligt affald tilslut komme til at optage 
pladsen for andre nyttige stoffer, og allerede dette vilde være galt nok, 
men uden tvil vilde affaldet fra det levende legemes forbrænding ogsaa 
paa anden maade gjøre galt: det vilde ikke blot rent passivt anrette 
skade, men vilde utvilsomt gribe aktivt ind i legemets kemiske meka¬ 
nisme og forstyrre den. 
De kræfter, legemet udvikler, er resultatet af kemiske omsætninger 
eller dekompositioner. Nu ved vi fra kemien, at mange kemiske 
omsætninger hæmmes og stanses, naar de frembragte produkter faar 
ophobe sig for meget. Ved ind virkning af syrer paa alkohol dannes 
