305 
tages i betragtning; istedetfor at forklare, hvorledes søvnen kommer 
istand, tjener imidlertid, efter vor theori, disse stoffers surstofoptagelse til 
at forklare opvaagningen. 
Hvis ophobningen af en vis mængde leucomainer i hjernens be- 
standdele fremkalder først træthed, senere søvn, saa maa den modsatte 
tilstand, opvaagningen og den dermed forbundne virkekraft være knyt¬ 
tede til bortskaffelsen af leucomainerne. Uskadeliggjøres de nu ved 
blodcirkulationen alene eller ved kemiske indvirkninger? Efter al sand- 
synlighed medvirker begge faktorer; da leucomainerne efter al sandsyn- 
lighed er meget nøie og maaske kemisk forbundne med hjernens stoffer, 
saa er blodomløbet alene ikke tilstrækkeligt til at føre dem bort; da vi 
nu desuden ved, at de let forandres ved forening med surstof, ligger 
det nær at tro, at de lidt efter lidt brænder op ved surstoffets indvirk- 
ning. Udentvil foregaar denne forbrændingsproces langsomt; men gaar 
den kun for sig under søvnen? Det kan neppe antages. At leuco¬ 
mainerne ophober sig under den vaagne tilstand, beviser ikke, at for- 
brændingen er ophørt, men kun, at der produceres en mindre mængde 
end der forbrændes og ellers bortskaffes, hvad der kun er meget sand- 
synligt. I de grønne blade frembringes der under lysets paavirkning 
stivelse, som uden ophold dels vandrer ud til andre dele af planten, 
dels forbruges til kemiske processer i bladet selv. Om dagen har op¬ 
hobningen overtaget over de to andre processer, og stivelsen ophober 
sig; om natten er alene udvandringen og forbruget i virksomhed, og 
stivelsen forsvinder. Paa lignende maade kan det antages at gaa for 
sig med leucomainerne. I den vaagne tilstand frembringes der stadig 
nye mængder af dem; under søvnen derimod er produktionen om ikke 
fuldstændig pphørt, saa ialfald sterkt formindsket, idet musklerne hviler, 
pulshastigheden er forringet, aandedrættet langsommere og hjernen ude 
af virksomhed, mens samtidig bortskaffelsen gaar for sig med ufor¬ 
andret kraft. 
Da der nu ingen grund er til at antage, at de produkter, som 
fremkommer ved leucomainernes forening med surstof (forbrænding) paa 
nogen maade forbinder sig med selve hjernesubstansen, saa er det for- 
staaeligt, at de snart bortføres med blodstrømmen, at hjernesubstansen 
bliver udrenset og atter let modtagelig for indtryk udenfra, saa der nu 
kun skal en let paavirkning til forat fremkalde opvaagningen. Men 
dette er ikke alt. 
Søvnen gaar ikke udelukkende ud paa bortskaffelsen af søvnigheds- 
stofferne. Dette er en side af sagen. Men søvnen har videre til 
hensigt at muliggjøre legemsdelenes organiske fornyelse, d. v. s. gjen- 
opbyggelsen af de stoffer, som er forbrugte. Naar leucomainerne 
tilslut har lammet hjernens elementer, er legemet befriet for hjernens 
20 
