313 
ved møisommelige mikroskopiske undersøgelser at paavise spiraldannelsen 
ogsaa hos hvirveldyrene. Herved var paa et vigtigt felt en ensartet plan 
for det hele dyrerige eftervist. Foreløbige meddelelser havde han givet 
i udenlandske tidsskrifter; det afsluttende arbeide, hvorpaa han læste 
korrektur under sin sygdom, udkom dagen før hans død. 
Foruden disse studier over sædlegemerne (strukturen) har han i 
»Archive de Biologie« publiceret et større arbeide over deres udvikling 
(Spermatogenese). 
Til disse bemerkninger om den afdødes vigtigste fortjenester som 
videnskabsmand vil meddeleren gjerne føie nogle ord om hans person- 
lighed. Denne var nemlig ikke af den sædvanlige slags. Man hører 
undertiden folk sige: »den ene er ikke bedre end den anden,« men 
dette gjælder ikke den afdøde; thi fremfor de allerfleste udmerkede han 
sig ved en ren og ædel karakter. 
Af legemsbygning var han aldrig sterk; i overensstemmelse dermed 
hørte han heller ikke til de haarde, kraftfulde naturer, som egoistisk bryder 
sig en bane frem igjennem livet og herunder tiltvinger sig almenhedens 
opmerksomhed. Hans tilværelse var derimod nær idealet for det selv- 
fornægtende liv i videnskabens tjeneste. Kun med en eneste ting fandt 
hans venner ham gjerrig, nemlig med arbeidstiden; af den ofrede han 
nødig, jeg vil ikke tale om et kvarter, men neppe nogle faa minutter. Han 
arbeidede ikke raskt, og kun ved at følge den nøiagtigste inddeling af 
tiden blev det muligt at opnaa de resultater, han gjorde. — Netop fordi 
det ikke var hans maal hurtigst at naa noget for sig selv, kunde han 
samle sin kraft paa enkelte større opgaver; derfor kunde han ogsaa 
gjennem en række aar arbeide med den yderste samvittighedsfuldhed 
mod et saa fjernt maal som udforskningen af de yderste enkeltheder 
ved sædlegemernes organisation. 
Mens største delen af hans liv var viet arbeide, var der en 
anden, meget mindre, i hvilken han fandt hvile under samvær med 
venner. Han var freidig af sind, blid af væsen, dertil barnlig beske- 
den. Ikke alene som videnskabsmand var han original; men han tillod 
sig ogsaa i andre henseender den luksus, som kun faa nyder, at have 
egne anskuelser og en egen smag, afvigende fra Per og Paals. — Med fin 
følelse for alt godt i tilværelsen opfattede han mange smaatræk af 
menneskelivet, hvorfor den almindelige iagttager ikke har blik. Paa en 
elskverdig humoristisk maade meddelte han sine meninger og oplevelser, 
han blev derfor ogsaa det oplivende element i mer end en kreds. Lige- 
overfor fremmede var han tilbageholden og talte nølende, saa man ikke 
paa forhaand skulde formode de nævnte egenskaber hos ham. 
Som zoolog holdt Jensen paa udviklingslæren; samtidig var han hele 
sit liv en from kristen. Hans sidste ord var: Nu begynder et nyt liv. 
