314 
Mindre meddelelser. 
Lynafledere lader man vistnok meget ofte ende i jorden uden at 
sætte dem i forbindelse med nogen større, ledende metalplade. Efter 
hvad der meddeles i „ Natur e“ har pro f. Tyndall udtalt sig om, at denne 
afledning er høist utilstrækkelig, og at man, hvis man vil have fuld 
sikkerhed for en lynafleders virksomhed i paakommende tilfælde, nød¬ 
vendigvis maa sætte den i forbindelse med en temmelig stor metalplade» 
der er nedgravet i jorden. Selv hvor man har anledning til at lade 
lynaflederne udmunde i vand eller i søen, holder Tyndall det for ab- 
solut nødvendigt, at de ender i en metalplade, helst kobber. At anvende 
kjettinger i lynafledere er, efter samme authoritets udtalelser, rent for- 
kasteligt, idet forbindelsen mellem kjettingens led aldrig er fuldkom- 
men nok. 
Tyndalls udtalelser fremkom paa grund af, at han blev raadspurgt 
om, hvorledes det kunde gaa til, at et fyrtaarn paa den irske kyst blev 
ødelagt ved lynnedslag, tiltrods for tilstedeværelsen af lynafleder; det 
viste sig, at den nedre ende af denne omhyggelig var fæstet i et i klip¬ 
pen boret hul. »Hvis hensigten havde været,« siger T., »at faa lynet 
til at slaa ned i taarnet, kunde man ikke have indrettet sig hensigts- 
mæssigere.« 
Straaindustrien i Italien. Alle ved, at bearbeidelsen af det straa, 
som bruges til fabrikation af italienske straahatte, udgjør en egen, meget 
vigtig industri. 
Straaindustrien eksisterede allerede i det 16de aarhundrede i om¬ 
egnen af Florents. Denfra udbredte den sig, først til de øvrige egne 
af Toscana, derpaa over hele Italien. Dog synes den ikke at have 
naaet nogen synderlig betydning før i begyndelsen af det 18de aar¬ 
hundrede, da Domen i co Michelacci indførte eller forbedrede vaar- 
sæddyrkningen, for at kunne faa langt, fint straa. Da straaet er det 
vigtigste ved denne høst, kornet kun en biting, maa der benyttes en 
dyrkningsmaade, som er rent forskjellig fra den almindelige; bl. a. saar 
man meget tæt. 
Ved indhøstningen bindes straaene i bundter saa store, at de med 
lethed kan holdes i haanden. En hektar giver 19,000 å 20,000 slige 
haandfulde. Man giver straaene den første blegning ved at udbrede 
bundterne vifteformig paa jorden og lade dem ligge udsatte for luften 
i fire eller fem dage, hvorefter man vender dem og lader dem ligge 
tre eller fire dage til. Hvis det regner, maa straaet sankes sammen og 
tildækkes. Saasnart det er kommen til fabrikken, undergaar straaet en 
ny blegning, idet det fugtes let og i et lukket rum udsættes for paavirk- 
ning af dampen af brændende svovl. Derpaa skal det sorteres efter 
tykkelsen, hvortil anvendes tragtformede beholdere forsynede med be- 
vægelige kobberplader, der er gjennemborede med huller af forskjellig 
vidde. Først bringes straabundterne i den beholder, som har de fineste 
huller. De tyndeste straa falder ned gjennem hullerne og blir hængende 
efter aksene; de øvrige tages ud, bringes i en beholder, hvor hullerne er 
lidt større o. s. v., indtil straaene er sorterede i et stort antal (mellem 12—20) 
