3 1 6 
blandt hvis lægemidler det visselig aldrig vil gjenerobre sig nogen plads, 
saa ialfald for fysiken. 
Tabaxir stammer som saa mange andre merkelige naturprodukter 
fra landene i Østasien og er et stenlignende, i reneste tilstand gjennem- 
sigtigt, men oftest brunligt eller smudsfarvet sto f. »Stenenes« form er 
rent uregelmæssig knudret; størrelsen høist variabel, men aldrig betydelig, 
som det let vil skjønnes, naar man hører, at stederne, hvor de findes, 
er hulrummene i bambusrørenes indre. Bambusen er som be- 
kjendt en græslignende plante, hvis hule straa opnaar meget store 
dimensioner og ved tvervægge er afdelt i talrige lukkede rum. I disse 
hulrum findes der hyppig en klar vandlignende vædske, som skal have en 
meget behagelig smag, og i denne vædske er det, tabaxir-stenene op- 
staar og forefindes. Saa hyppig det er, at bambusrørene indeholder 
saft, saa sjelden er det imidlertid, at saften har udskilt de nævnte stene, 
og disses pris var derfor i oldtiden og middelalderen meget høi; de 
opveiedes efter forfatternes udsagn med sølv eller endog med guld. Til 
gjengjæld for den store dyrebarhed — eller paa grund af den — an- 
toges da ogsaa tryllemidlet at hjælpe for mange forskjellige sygdomme 
baade paa sindet, øinene og i kroppens øvrige organer. 1 ) 
Hvad er den kemiske sammensætning af denne engang før saa 
virksom antagne plantesten? Jo, analyserne har nu lært os, at tabaxir 
bestaar af en stor mængde ren kiselsyre, ganske lidet vand og noget 
varierende, men høist ubetydelige, mængder jernrust, kalk og kali. Ta¬ 
baxir stemmer i kemisk sammensætning baade kvantitativt og kvalitativt 
paa det nøieste med mineralet opal og ligner derfor ogsaa meget al- 
mindelig flint og kvarts. For den direkte virknings skyld kunde vore 
forfædre derfor ligegodt have spist flintesten, som de fortærede den i 
dyre domme erhvervede ostindiske plantesten. 
Den medicinske anvendelse af tabaxir vil derfor neppe nogensinde 
mere komme paa dagsordenen — hvis da ikke en flink humbugmager 
skulde reussere med at tjene penge paa den. 
Hvad der netop nu har gjort tabaxir til et i den udenlandske fag¬ 
presse meget omtalt stof, er derimod — foruden undersøgelserne over, 
hvorledes den opstaar — dens merkelige fysikalske egenskaber. 
Ved et legemes »brydningsevne« forstaar man som bekjendt den 
afbøining, lyset undergaar ved at passere gjennem et af vedkommende 
legeme forfærdiget prisme. Denne brydningsevne er i det store og hele 
størst hos de faste legemer (diamant og visse glassorter er overordentlig 
J ) Den berømte Avicenna (omkring iooo) siger f. eks. derom (efter 
Gerard af Cremonas oversættelse, eiteret i Huth: Der Tabaxir in seiner Be- 
deutung fur die Botanik, Mineralogie und Physik): 
»M e di c am e n capitis: Confert ad colla [?] et melancoliae provenienti 
ex solitudine. Medicamen oculi: Spodium (falsk oversættelse af tabaxir) con¬ 
fert apparatibus oculi calidis. Medicamen anhelitus et pectoris: Confortat 
cor et profert tremori eius calido et syneopi factae ex effusione cholae ad stom. 
bibitum et linitum et confert melancholiae ex solitudine et et terrori de praateritis 
et timxri de futuris. Medicamen nutritivum: Confert tussi et inflammationi 
stomachi et debilitati eius: prohibet effusiones cbolerae ad ipsum [?] et confert 
exturbationi. Medicamen expulsivum: Prohibet solutiones colericas. Febres. 
Confert febribus acutus.« 
