318 
Literatur. 
Darwinismen eller Evolution og Evolutionstheorier. Af O. 
Asp er heim, sogneprest (Kristiania, Cammermeyer). 
»Naturen« er, som vore læsere vil have erfaret, et organ, der ikke har taget 
parti for eller imod de naturvidenskabelige theorier, som berører eller menes at 
berøre religiøs tro. Mere end af saglige hensyn ønskeligt har bladet holdt sig 
borte fra al befatning med slige spørgsmaal, da den blotte referering af dem lette- 
lig af uopmerksomme læsere kan opfattes som tendens og vække forargelse. 
Og det har vi villet undgaa. 
Denne hensynsfuldhed forpligter os imidlertid ikke til at lade andre misbruge 
naturvidenskaberne i tendentiøs retning uden at paatale det. Som naturvidenskabe- 
ligt organ har vi netop den modsatte forpligtelse, og det er det, som bringer os 
til at indtage følgende anmeldelse af den i overskriften nævnte bog. 
Red. 
Forordet begynder med: »i nærværende skrift fremlægges udbyttet 
af nogen tids syslen med naturvidenskabelig 1 æsning;« nogle 
linier senere faar vi høre, at forf. ikke engang har studeret alle 
»hoved verker vedkommende det i bogen behandlede spørgsmaal.« 
Med sligt et tyndt grundlag burde forf. ladet være at skrive om et 
af tidens vanskeligste og mest omfattende spørgsmaal. En nogenlunde 
normal selvkritik burde have tilsagt ham, at man ved nogen tids 
syslen i en »knapt afmaalt fritid« ikke erhverver sig myndighed til at 
optræde som publikums veileder i videnskabelige sager og mangel paa 
kjendskab til »flere hovedverker« burde været tilstrækkelig til at af- 
holde en dillettant fra at vilje skifte ret mellem fagmænd. 
Bevismethoden, ved hvilken A. vil godtgjøre, at Darwinismen har 
uret, er citater. Han citerer en hel hoben udtalelser om Darwinismen 
og kommer ud fra dem til det resultat, »at den støtte, den faar indenfor 
videnskaben, er temmelig liden i sammenligning med den modstand, 
hvormed den er mødt af en mængde videnskabsmænd.« Det er jo 
klart for enhver, der ved, hvilken heftig strid Darwins og tilhængeres 
skrifter fremkaldte, at det er let at fylde bøger med udtalelser mod 
theorien; at det er endnu lettere at fylde bind med udtalelser for den, 
behøver vi ikke at opholde os med; bevismethoden er jo saa futil,. 
at vi blot behøver notere, at det er den som er anvendt, forat godt¬ 
gjøre, hvor overfladisk sagen er behandlet. 
Hvad de citerede forfattere angaar, saa er det i fremtrædende grad 
ældre forfattere: Agaziz, Asa Gray, Owen, Dana, Argyll. Deres 
udtalelser beviser altsaa intet m. h. t. Darwinismens stilling i nu ti den, 
og den kommer det jo dog for forfatteren an paa, naar han vil vide, 
hvad der har gyldighed i videnskaben, og det maa han jo ville, efter- 
som det, der skal bevises, er det ovenfor anførte. 
De authoriteter, som ikke tilhører en gammel skole og af den 
grund har havt vanskelig forat følge med, er dels ikke spor af fagmænd 
(f. eks. Jevons, statsøkonom; Carlyle, historiker), dels er det høist 
ukjendte lokale størrelser, uden videnskabelig betydning. Karakteristisk 
for den høist alsidige belysning Darwinismen har faaet hos A., er, at 
ikke én tysker er eiteret og ikke en franskmand. De landes videnskab 
synes ikke at eksistere. Ligesaa karakteristisk for grundigheden af A’s 
