Vakcination og immunitet. 
Foredrag af overlæge G. Armauer Hansen. 
Det vil være de fleste af Dem bekjendt, at vore epidemiske 
sygdomme nu almindelig antages at skylde mikrober sin oprindelse, 
skjønt det ikke er paavist for fleres vedkommende, saaledes ikke for 
skarlagensfeberens og meslingers eller koppernes. Der findes nu det 
eiendommelige forhold, at ikke alle mennesker eller dyr er lige mod- 
tagelige for disse sygdomme. Somme mennesker synes at være 
aldeles immune, som det kaldes. Fremdeles er at merke, at naar 
et menneske har gjennemgaaet en af disse sygdomme en gang, saa 
vil det i regelen ikke kunne angribes af den samme sygdom en 
til; det er blevet immunt mod den. 
Dette er regelen, men dog ikke en absolut regel; der fore¬ 
kommer tilfælde af gjentagen liden af den samme sygdom. Dette 
er et høist merkeligt fænomen. Naar en mikrob kan trives i et 
menneske, skulde man tro, at den til alle tider vilde kunne trives 
der; men nei, har den engang været der og voxet og formeret sig, 
saa synes den at ødelægge jordbunden for sin egen trivsel i frem¬ 
tiden. De ved, at naar man dyrker poteter uafbrudt paa den samme 
ager gjennem mange aar, saa blir tilslut ågeren udygtig til at frem¬ 
bringe en god høst. Dette lader sig forklare derved, at poteterne 
altid gjør fordring paa den samme næring og derfor tilslut udarmer 
jorden ved stadig at berøve den de samme substanser, saa der 
endelig ikke blir nok af dem til poteternes ernæring. Saaledes kan 
vi imidlertid ikke tænke os immuniteten fremkommen ved en gangs 
overstaaen af en sygdom; thi man blir som regel immun mod denne 
sygdom hele sin levetid; og vilde man lade potetesageren hvile 
no gle aar, saa vilde den være lige god til at ernære poteter som før. 
Endnu vanskeligere blir sagen, naar man ikke behøver at gjen- 
