34i 
samme udseende, størrelse og vegt som myrernes kokonger. Lund- 
strom mener derfor, at myrerne, naar de, lokket af honningen, vandrer 
omkring paa planten og faar øie paa frøene, er dumme nok til at tage 
disse for virkelige kokonger og bære dem bort og i sikkerhed, som om 
det havde været deres egen kjære afkom. Sine egne kokonger pleier 
myrerne, ialfald midlertidig, at lægge paa skjulte steder, under stene 
eller lignende. Disse steder er udmerket skikkede for frøenes udvikling; 
de begynder derfor meget snart sin spiring og forandrer derved sit 
udseende, saa de faar ligge i fred for myrernes videre omsorg, der jo 
ofte kunde medføre uheldige følger, hvis frøene f. eks. blev førte ned i 
selve tuen og derved ganske begravede. 
Myrernes kokonger er paa den ene ende forsynede med et sort 
vedhængsel, en beholder, i hvilken dyrets ekskrementer udtømmes. Paa 
frøene af melnmpyrum er der i den ene ende en lignende sort udvekst, 
som gjør frøenes lighed med kokonger end mere slaaende, og som ikke 
er af nogen direkte betydning for frøets udvikling. Lundstrom udtaler 
nu den formodning, at denne sorte udvekst indeholder et stof, som 
lugter ens med ekskrementsækken paa myrekokongerne. at altsaa ligheden 
med disse ikke indskrænker sig til udseendet, men ogsaa omfatter lugten, 
hvad der jo vilde gjøre efterabelsen end mere merkelig. 
Vi kan ikke undlade til slutning at citere det bekjendte ordsprog: 
Se non é vero, é ben trovato — idet vi dog reserverer os mod derved 
at ville udtale nogen dom om rigtigheden af Lundstroms interessante 
arbeide. 
