35i 
med stentøi og fundet megen lighed. Grunden til, at der er anstillet 
en saa pas nøiagtig granskning af foreliggende substans, er, at beretnin¬ 
gen om dette formodede metoritfald har gaaet rundt i vore aviser. 
I denne forbindelse vil jeg sluttelig meddele en mig velvillig til- 
stillet beretning. Den handler om et tilfælde, ved hvilket der efter al 
sandsynlighed er faldt ned en meteorsten, uden at det dog har lykkedes 
at fremfinde en saadan. Den ute marts 1886, kl. l / 2 7 om aftenen, 
saa hr. G. Meyer og hans ældste søn, der bor paa Aastveit ved Ber¬ 
gen, en ildkugle; den bevægede sig »med lynets fart« i en krum bane 
(nederst under en vinkel af ca. 45 0 mod horisontalplanet). »Fjeldene 
paa Eidsvaagneset sees fra Aastveit, og ildkuglen kunde under faldet 
iagttages mod disse som baggrund.« Lyd hørtes ikke. Tre dage efter 
bemerkedes i den omtrent 25 cm. tykke is, som laa paa søen udenfor 
gaarden, et eiendommeligt hul. (Det laa 2000 alen fra Aastveit i skjæ¬ 
ringspunktet af to linjer, en fra Y. Volleskjær, inderst, til Buskholmen, 
og en mellem Aastveit og sydøstpynten af Storø.) Hullet var meget for- 
skielligt fra almindelige fiskerhuller, det var 30 cm. bredt og omkring 
50 cm. langt. Der gik sprækker straaleformig ud fra det, og vand var 
sprøitet ud over sneen paa isen indtil i en afstand af omtrent 10 meter. 
Da man fandt det sandsynligt, at en meteorsten kunde være faldt ned 
her, blev stedet undersøgt ved dykker. Bunden, der ligger 8 favne 
under overfladen, bestod dels af fast fjeld, dels af sand med en mængde 
sten. En hel del af disse blev tagne op; men nogen meteorit blev ikke 
funden deriblandt. 
Paa grund af den store interesse, meteoriterne frembyder i viden- 
skabelig henseende, var det meget ønskeligt, at ikke noget fald gik 
upaaagtet hen. Meteorstenene bestaar i regelen, som før i »Naturen« 
anført, enten af gedigent jern eller af en graalig, stenartet substans, ind- 
sprængt med smaa jernkora. I sidstnævnte tilfælde er de oftest kjende¬ 
lige ved, at de udenpaa er omgivne med en tynd, sortagtig hinde frem- 
kommen ved glødningen i luften. Hans Reusch. 
Literatur. 
Norsk Havetidende. Udgivet af Selskabet Havedyrkningens Venner. 
3die Aargang. 1887. 
Dyrkningen af madnyttige havevekster staar her i landet be¬ 
tydelig længere tilbage for andre landes, end det efter landets klimat 
og beliggenhed er naturligt. Noget havebrug af nationaløkonomisk 
betydning vil der vel aldrig kunne udvikle sig i et land, hvor de 
klimatiske forholde er saa ugunstige, at enkelte endog har taget ordet 
for, at vi skulde opgive selv avlen af korn som for lidet lønnende, og 
gaa over til fædrift; i store dele af Vestlandet — for ikke at tale 
om det nordlige Norge — er det udbytte, selv de » grovere« kjøkken- 
vekster giver, saa usikkert, at det vel er forgjæves at søge indført have¬ 
brug i nogen større skala der. 
Men saa er der rigtignok andre egne, hvor dyrkning, selv af finere 
havevekster, giver et nogenlunde aarvist udbytte, og hvor havedyrkning 
