36i 
deles tuberkelbacillen, der fremkalder de langvarige bensygdomme, 
vi kalder ben-edder, og de frygtede ledsygdomme. Fremdeles kan 
tuberkelbacillen paa forskjellige maader angribe huden og det er 
ligeledes den, der fremkalder skrofulosen eller kjertelsygen. 
Tuberkulosen giver sig tilkjende ved vidt forskjellige fenomener, 
eftersom den angriber det ene eller det andet sted af legemet; men 
overalt er det i det væsentlige den samme sygdomsproces, der gaar 
for sig. Og i alle tilfelder er der en mulighed og fare for, at 
tuberkelbacillen kan overføres fra det oprindelig syge sted til andre 
dele af legemet, navnlig lungen. Men som sygdommen medfører 
større eller mindre fare, eftersom den angriber det ene eller andet 
organ, og ligesom den derefter giver mere eller mindre udsigt til hel¬ 
bredelse, saaledes er ogsaa faren for, at den skal smitte eller over¬ 
føres til de ædlere organer i legemet vidt forskjellig. En underlivs- 
tuberkulose ender oftest med, at lungerne angribes, en bentuberkulose 
sjeldnere, en skrofulose endnu sjeldnere. Grundene hertil kan være 
mange, og vi kjender lidet til dem. En ligger nær; mængden af 
tuberkelbaciller er i en del af disse sygdomme meget liden. Den 
skrofulose tuberkel f. eks. er ganske ens bygget som lunge- 
tuberklen. Men i den skrofulose tuberkel finder vi bare en 
enkel eller et par baciller, mens vi i tuberklen fra lungen saa 
talrige baciller saavel i kjæmpecellen som ellers i og imellem 
rundcellerne. En franskmand, Arloing, har ogsaa ment ved sine 
eksperimenter at være kommen til det resultat, at tuberkelbacillen 
i bentuberkulosen og skrofulosen har en meget mindre smitteevne 
end tuberkelbacillen i lungetuberkulosen. At gaa videre ind paa 
dette spørgsmaal vilde imidlertid føre for langt. 
Behandlingen af tuberkulosen kan jeg selvfølgelig her ikke gaa 
ind paa. Kun saameget skal jeg sige, at noget bestemt lægemiddel, 
der helbreder for tuberkulose, feides ikke. Alt hvad derom skrives 
og averteres er bare humbug. Der gives nok af midler, der dræber 
tuberkelbacillen, men vilde man give den syge disse midler, vilde man 
kun opnaa at dræbe ham fenge før tuberkelbacillen. Skulde jeg 
nævne noget middel, der fremfor andre er af betydning, maatte det 
være frisk luft! Er cellerne livskraftige nok til at modstaa tuberkel- 
kacillens gift, saa kommer bacillerne ingen vei og gaar tilgrunde; 
men det væsentligste middel til at øge cellernes livskraft er netop 
frisk luft. Derfor: frisk luft overalt og til alle tider; ikke blot et 
