3 
blad i hans plantesamling vækker erindringer og minder om de stra- 
badser og besværligheder, han har maattet udstaa oppe i fjeldet. 
Det er ganske snart gjort at blive kjendt med planteveksten her 
oppe paa fjeldvidden. Her vokser dvergbirken (betula nana, fig. 3), 
kræklingen (empetrum nigrum) 1 rypebæret (arctostaphylos alpina, fig. 4) 
og andre bjergplanter, saasom andromeda tetragona (fig. 5) og Inyp- 
noides , blaalyngen (phyllodoce coerulea), griplyngen (azalea procumbens, 
fig. 6) og alperosen (rhododendron lapponicum , fig. 7). Det er disse, 
som udgjør hovedmas- 
sen; mellem dem ud- 
fyldes pladsen af mose 
af slegterne racomi- 
tium, grimmia, poly- 
trichum og andre eller 
ogsaa af barkformede 
lavarter. 
Hovedmassen af 
denne individrige men 
artsfattige flora, som 
vandreren gaar og træ- 
der paa her oppe paa 
fjeldvidden, bestaar af 
nærbeslegtede arter, 
som i hovedtrækkene 
er ens bygget. Det 
er oftest altid-grønne 
planter som har bla¬ 
dene siddende paa i 
flere aar, hvis grene 
ligger tæt trykte ned 
til jorden; det er bare de, som oftest vakkert farvede blomster, som 
løfter sig en smule op fra marken. Hvad er det for en sterk natur¬ 
kraft, som tvinger fjeldplanterne til at begrænse sig saa sterkt? Det 
er den kolde jordbund, som er enehersker heroppe i omtrent 10 maa- 
neder af aaret, og som ogsaa i de to andre lægger hindringer iveien 
for disse planters arbeide. Paa grund af at de fleste af dem har 
overvintrende blade, kan de straks være færdige til at optage varmen 
fra de første solstraaler, naar vaaren kommer hidop; de kan da straks 
1 * 
Fig. 3. Betula nana , dvergbirken. 2 / 3 af nat. st. 
