6 
er tør; men de har til gjengjæld en eiendommelig evne til ved første 
anledning paany at opsuge fugtighed og da paany at begynde veksten. 
Heroppe paa fjeldvidden er i regelen planterne smaa, og de for¬ 
skjellige plantedele er ogsaa gjerne smaa. Dette er tilfældet baade 
høit tilfjelds og i det hele i det arktiske klima. Man har sagt, at 
dette kommer af, at planterne paa disse steder maa leve sparsomt; thi 
livet er saa svært at leve heroppe; planterne heroppe er nødt til at 
spare, ikke som mennesker, der spiser rugbrød istedetfor hvedebrød, 
for at kunne sætte penge i banken, men som mennesker, der spiser 
rugbrød, fordi der ikke vokser hvede paa deres ager. 
Fig. 8. Juniperus communis , 
ener. A fjeldformen (nana) 
med naalene tæt tiltrykt til 
stammen. B lavlandsfor- 
men. (Efter Warming). 
Nat. st. 
Fig. 9. Polygonuwt viviparum , harerug. 
(Hvide. eller rødlige blomster). 2 / 3 af 
nat. st. 
Ogsaa oppe paa fjeldvidden glædes vandreren ved synet af en 
og anden vakker blomst, som kan findes. Hist staar en i gult lysende 
tue af potentillaer og hieracier, her ser han campanula rotundifolia’ s 
blaa kroner, hist staar antennaria alpina med sine hviduldede blom- 
sterhoveder og polygonum viviparum (fig. 9), harerugen, med sine 
røde aks, og her findes diapensia lapponica , fjeldpryd, med sine hvide 
blomster, som stikker saa sterkt af imod plantens friske, tueformede 
grønne. Hist og her — ligesom græsstraa i de moderne buketter — 
staar luzula og aira mellem hierochloer og lycopodier. 
