9 
hvor lyset dog kan virke med fuld kraft, fordi der ikke vokser nogen 
skyggende plante over dem, — planterne bliver ikke høie heroppe. 
Hermed er vi ogsaa inde paa et andet eiendommeligt træk ved fjeldets 
planteverden, nemlig den næsten absolute mangel paa enaarige planter. 
Vor egentlige fjeldflora har ikke mere end en eneste saadan plante.— 
den lille, aanseelige Jcoenigia islandica (fig. 13). Det er kanske ikke 
mange af vore læsere, som har seet den. 
Ligesom altid naar det har lykkedes naturforskeren at konstatere 
et eiendommeligt og interessant faktum, reiser der sig ogsaa her et 
spørgsmaal hvorfor? Svaret faar vi, naar vi tænker paa høiijeldets 
eiendommelige naturforhold. Høifjeldets sommer er saa kort, den lys- 
mængde og varmemængde, som denne korte sommer yder det spirende 
frø i nogle faa gode sommerdage, der desuden ofte afbrydes af vind, 
kulde og skodde, er saa liden, at den unge plante ikke kan udføre 
alt det arbeide, som fordres af den for at den skal faa sine blomster 
og sit frø færdigt før vinteren igjen afbryder det pulserende liv, som 
vi ser i fjeldet om sommeren. Det er klart, at kun de arter har 
udsigt til et langt liv, som straks staar færdige til at suge til sig og 
som straks kan nyttiggjøre sig den første varmende solstraale, naar 
vaaren oppe i fj eldet i juni maaned holder sit indtog. Kun de planter, 
som straks kan staa saaledes færdige, kun de kan i den korte som¬ 
mer faa tid til at blomstre, sætte frugt, faa modne frø og samle op- 
lagsnæring for den næstkommende vekstperiode. De fleste mennesker 
har vel aldrig tænkt paa at planterne samler forraad; det er mange, 
som mener, at det gjør kun saadanne kloge dyr som bier og myrer. 
At planten, „som ikke engang har instinkt , u skulde samle forraad, det 
synes man er rent urimeligt. Men ogsaa det urimelige kan være sandt. 
Det er just dette forraad af stivelse og andet, som planten opsamler, 
vi benytter os af naar vi spiser planter. To- og fleraarige planter 
oplagrer i almindelighed sine overflødige næringsstoffer i rod og stæn- 
gel. Det samme gjør fjeldfloraens plante i stor udstrækning, og naar 
saa vaaren kommer har de oplag af næringsstof til at danne nye skud 
og blomster og til at faa sine frø modne. Længere ud paa høsten, 
naar temperaturen og nedbøren bliver mere ujevnt fordelt, kan bladene 
fortsætte med at udføre sit arbeide med dannelse af nye nærings¬ 
stoffer saalænge, indtil kulden lamslaar alt levende deroppe. I sine 
interessante skildringer af polarlandenes planteliv har prof. Kj ellman 
i Upsala -— ved siden af meget andet — ogsaa gjort opmerksom paa 
