12 
Pasteur og hans betydning for den biologiske 
videnskab. 
Det er altid interessant og lærerigt at granske og følge en frem¬ 
ragende mands gjerning, fordi man derved nødvendigvis ogsaa maa 
beskjæftige sig med den samtids tanker og arbeide, som den frem¬ 
ragende mand har grebet eller griber ind i, og fordi den fremragende 
mand altid i større eller mindre mon blir sin samtids eller eftertids 
lærer. 
Og fornemmelig gjælder dette, naar den fremragende mand er 
saa heldig, at det ikke er manddrab og menneskers ødelæggelse, der 
lægger beslag paa hans store evner, som tilfældet var med Moltke, 
men naar det derimod er den evig nløste naturens og livets gaade, 
der sætter hans tanke og fantasi i bevægelse; thi heraf udgaar altid 
et fremskridt i menneskelig erkjendelse og formentlig ogsaa i menne¬ 
skelig lykke. 
Det er et særkjende for de store aander, at de gjør ende paa 
en del gamle fremstillinger og fordomme, som menneskene næsten om¬ 
fatter med den samme inderlighed som en troende sine ideer og 
aabenbarede sandheder, og følgen heraf igjen er den, som vi kjender 
saa vel fra historien, at de store aander forfølges, mens de lever, og 
først forstaaes og sættes pris paa tildels længe efter deres død. Det 
gaar i regelen som prof. H u x 1 e y siger, at naar videnskaben brin¬ 
ger noget nyt frem, saa siger menneskene først: det er ikke sandt; 
naar saa det nye bliver mere paatrængende, saa siger de: det strider 
imod religionen; og saa endelig, naar alle mennesker har levet sig 
ind i det nye, saa siger de: det har vi vidst i lang tid. Og saa 
kommer tilslut historikeren for at finde ud, hvem der først berigede 
menneskeheden med den nye viden. I det 19de aarhundrede er for¬ 
holdene inden den europæiske del af menneskeheden saa vidt frem¬ 
skredne, at en stor mand ikke saa let resikerer at dø upaaskjønnet, 
saasom baade kommunikationerne mellem menneskene gaar lettere for 
sig, og der i det hele overalt er en ivrigere kamp for at finde noget 
nyt, en ihærdigere fremadstræben, hvad dog mange næsten anser 
som en sygdom hos slegten; men dette bevirker, at alt det, der kom- 
