22 
éndnu oldingen omkring, nn desværre ved gjentagne slaganfald gjort 
ganske uarbeidsdygtig. 
Jeg bar endnn at omtale Pastenrs sidste storverk, der ogsaa 
nærmest gav anledning til oprettelsen af institut Pasteur, det ovenfor 
omtalte storartede arbeidslokale, bvor mange dygtige mænd, meste¬ 
parten Pastenrs egne elever, med de af bam opfundne metboder, videre 
nndersøgte mikroberne, deres liv og deres virkninger, altsaa fortsætter 
Pasteurs arbeide. 
Hundegalskaben er en sygdom, der er temmelig byppig i Prankrige, 
og mange mennesker er tidligere døde efter bid af gale bnnde. Pastenr 
havde i mange aar syslet med denne sygdoms undersøgelse og havde 
fur)det ud, at den gift, der fremkaldte sygdommen, findes i hjernen og 
rygmarven af de syge dyr. Han gjorde en masse forsøg for at lære 
giften nærmere at kjende; ban bragte det tørst dertil, at han ved at 
overføre sygdommen paa kaniner, og fra kanin til kanin frembragte et 
saakaldt virus fixe , d. e. en gift af en bestemt virkning, saaledes at 
den i et ganske bestemt tidsrum fremkaldte sygdommen. Pastenr fandt 
videre et middel til at skaffe sig rygmarve af dyr, døde af sygdommen, 
med forskjellige grader af giftighed; dette opnaaede han ved at bænge 
rygmarvene op i tør lnft, og i forhold til det antal dage, i hvilke de 
bang i den tørre lnft, aftog dens giftighed. Og saa begyndte ban 
sine forsøg med at vakcinere mod sygdommen, idet han indpodede 
først af den mindst giftige rygmarv og saa efterhaanden med giftigere 
og giftigere. Herved opnaaede ban at gjøre hnnde aldeles uimodtage- 
lige for den sterkeste gift. Han gik dernæst over til at behandle 
allerede bidte eller indpodede dyr, hos hvem sygdommen endnu ikke 
var kommet til ndbrud, paa den samme maade, og det lykkedes ham 
at hindre sygdommens ndbrnd. Det næste skridt var at forsøge den 
samme behandling paa et menneske, der var bidt af en gal hund, og 
dette forsøg gjordes selvfølgelig først efter talrige forsøg paa dyr og 
med bankende hjerte. Porsøget lykkedes; den af en gal hund bidte 
gut fik ikke vandskræk. Hermed var begyndelsen gjort til den be¬ 
handling af mennesker bidte af gale hnnde, der har reduceret døde- 
ligheden ved disse bid fra 15—-20 % til omtrent 0.5 %. 
Paa samme tid som Pasteurs arbeider har gjort os fortrolige med 
en før hans tid omtrent nkjendt klasse af levende væsener, har lært 
os at undersøge dem efter snart sagt ufeilbare methoder, har ndvidet vort 
syn paa livet, har givet os ganske nye klare begreber om sygdomme, 
