25 
aldrig fandt hjælp for sine onder, vandrede han fra Rusland til Tysk¬ 
land, derpaa til Østerrige, England og endelig til Erankrige, hvor han 
kun opholdt sig i nogle timer i Salpétriérens klinik. Gfottlieb var 
født i en landsby nær Vilna. 1 ) 
Sammenligner man nu disse nervesyge reisende med hinanden 
og med legendens evige jøde, hnder man en merkelig overensstem¬ 
melse. 
Eørst og fremst bliver man slaaet af disse syges oprindelse de 
synes at komme fra samme kant allesammen, fra grænserne af Tysk¬ 
land, Polen og Østerrige. Alle taler de helst tysk, men kan ogsaa 
tale omtrent alle andre sprog; slig er det ogsaa med den evige jøde. 
Det er altid jøder, der saaledes giver sig ud paa vandring, ofte uden 
tilsyneladende aarsag; oftest er det trangen efter at raadspørge en ny 
læge, at forsøge et andet middel mod deres onder. Paa veien lever 
de af almisser; paa den anden side linder de, takket være israeliternes 
vel kjendte hjælpsomhed mod deres troesbrødre, i alle verdens byer 
huse, hvor de kan faa en beskeden hjælp, der gjør dem stadigt rige 
paa samme tid som den lader dem blive evigt fattige. Paa denne 
maade forstaaes den evige jødes klage: 
Jeg har 5 sous i min pung, 
det er hele min rigdom. 
Overalt og bestandig 
har jeg altid lige meget. 
Ligesom den evige jøde er de neuropathiske (nervesyge) vandrere 
fattigt klædt i en stor kappe eller lang frak, der rækker lige til fødderne. 
Det er næsten altid mænd fra 30—40 aar, hvem man lettelig vilde anse 
for dobbelt saa gamle paa grund af deres rynkede ansigt. Deres skjæg 
er langt og upleiet. Den evige jødes skjæg er kanske det mest karak¬ 
teristiske ved hans ansigt og gjengivelserne af det i de gamle tegnin¬ 
ger stemmer fuldkommen overens med skjægget hos de af dr. Meige 
fra Salprétriére beskrevne syge. 
Eysionomiet hos alle de neuropathiske vandrere udtrykker lidelse, 
træthed og fortvilelse; det magre ansigt, de fremspringende kindben, 
de hule kinder, rynkerne i panden, findes hos alle de syge og paa 
alle portræter af den evige jøde. 
Era et pathologisk synspunkt er de neuropathiske vandrere frem¬ 
for alt nervøst udtømte, neurasthenikere, med hvem de har alle fysiske 
og psykiske kjendetegn tilfælles, stundom endda med hysteri dertil. 
Den evige jøde synes heller ikke at have havt synderlig nervøs lige- 
vegt, thi naar han havde anledning til at udtale sig-, fremstille de han 
sig som en forfulgt. 
Saaledes eksisterer den evige jøde fremdeles i den samme skik¬ 
kelse, som han tog i forudgangne aarhundreder. Hans ansigt, hans 
dragt, hans optræden har beholdt den samme karakter gjennem alle 
0 De øvrige sygehistorier er omtrent enslydende med disse to. 
