27 
foredrag i Newyork, Boston, Filadelfia, Baltimore og Washington. 
Indtægterne, som beløb sig til 92 000 kroner, deltes mellem Columbia 
College i Newyork, Harvard College i Boston og det pennsylvanske 
universitet i Filadelfia. Tyndalls forelæsninger er publicerede i form 
af bøger saadanne som: Lyden, Varmen som en form af bevægelse, Lyset, 
Bemerkninger om elektriciteten, Fragmenter af videnskaben. Disse 
bøger har fundet stor udbredelse i England og Amerika og er blevet 
oversatte i mange sprog. 
Tyndall, som udførte betydelige arbeider over luftens mikroorga¬ 
nismer og støv, blev en af de store forkjæmpere for Pasteurs theorier 
og den seier, de kirurgisk-antiseptiske methoder vandt i England, 
skyldes for en stor del den maade, paa hvilken Tyndall fremstillede 
Pasteurs og hans medarbeideres anskuelser for det store publikum, 
som han aldeles beherskede ved sin tales varme, sin stils elegance, 
sin udtryksmaades klarhed, sine enkle og dog storartede forsøg. 
Tyndalls feider i videnskabelige spørgsmaal har vakt ligesaa stor 
opmerksomhed som hans arbeider og forelæsninger. 
Man erindre blot den strid, han havde med Forbes om grunden 
til isbræernes bevægelse, med professor Tait om Joule’s og Mayers 
respektive fortjenester af grundlæggelsen af den mekaniske varmetheori, 
med professor W. Thomson, siden Sir William Thomson, om den dia- 
magnetiske polaritet. For Tyndall stod den synlige frastødning af en 
nær ved en magnetisk pol anbragt vismutstav som fremkaldt ved 
induktion af en polaritet, som virkede i modsat retning af den, som 
under lignende omstændigheder fremkaldes hos et stykke jern. Dette 
er en mening, som ingen nutildags vilde vove at forfægte, og professor 
Thomson gav en rigtig og langt simplere forklaring paa fænomenet, 
idet han betragtede diamagnetismen som en eiendommelighed hos vis¬ 
muten, der bringer den til at bevæge sig fra tættere til mindre tætte 
magnetiske strøg aldeles paa samme maade som den med vandstofgas 
fyldte ballon synes at gaa imod tyngdens love. 
Tyndalls filosofiske anskuelser bragte ham i heftig strid med de 
orthodokse kristne og reiste i England en theologisk opposition, hvis 
heftighed ikke havde lagt sig, da han i 1887 trak sig tilbage fra det 
offentlige liv og delte sin tid mellem Sinheads ensomhed og Alperne, 
for hvilke han nærede en dyb forkjærlighed. De faa øieblikke, som 
hans daarlige helbred lod ham faa hvile, benyttede han til at gjøre 
nogle streiftog ind paa politikens enemerker og til at behandle ende! 
sociale spørgsmaal. 
Tyndalls anseelse som alpinist er ikke mindre end hans ry som 
lærd og lærer. Han foretog sin første reise i Schweiz sammen 
med Huxley i 1856 og sammen med ham offentliggjorde han en af- 
handling om gletschernes bygning og bevægelse. Han vendte tilbage 
til Schweiz de følgende aar, foretog den første bestigning af Weiss- 
horn og Monte Hosa, alene og uden fører. Endel af vinteren 1859 
tilbragte han i Chamounix. Efterat have fuldført en opstigning til 
toppen af Mont blanc, hvor han forblev om natten, studerede han be- 
vægelsen af mer de glace. Hans alpereiser er beskrevne i to arbeider. 
