45 
dygtigt afkom, er afhængig af insekterne, saa bliver spørgsmaalet: 
hvorledes klarer planterne sig oppe i fjeldet, hvor insektverdenen er 
saa fattig og saa lidet rig paa former? 
I aller største korthed skal vi forsøge paa at besvare dette ind- 
viklede spørgsmaal, som desuden endnu kun er udredet i sine aller 
groveste træk. For insekterne er det — ligesom for fj eldvandrerne 
— blomsternes størrelse, form, farve og Ingt, som er det afgjø- 
rende ved valget. Man kan gjerne sige, at planterne her oppe kappes 
med hverandre i farvepragt og i blomsternes yppighed og mængde 
for saa let som muligt at lokke til sig fjeldets faa sommerfugle 
og fluer. 
Af blomstens form kan vi slutte os til, om den skal regnes til 
dem, for hvilke vinden gjør tjeneste som overfører af støvet, eller til 
dem, som beiler til de lette sommerfugles gunst. Man har f. eks. 
beregnet, at af Skaanes 1 089 frøplanter skal 25.5 % regnes til de 
førstnævnte, til de saakaldte .vindblomster, mens 33 °/ 0 af Finmarkens 
501 arter hører til de sidst nævnte. Det uimodsigelige faktum at 
vindblomsterne tiltager i antal, jo høiere man kommer op i fjeldet og 
jo længere man kommer mod nord, kan dog ikke med bestemthed 
siges at afhænge af mere aftagende mulighed for befrugtning ved 
insekter (af Skandinaviens omtrent 14 000 kjendte insektarter findes 
kun ca. 2 600 i den arktiske del). Det hænger snarere sammen med 
at visse typer i planteverdenen — saasom halvgræs og græs — 
med lidet udviklede blomster optræder med et stort artsantal; men 
dette paa grund af ganske andre a ars ager end de, vi nu taler om. 
Den sammenhæng, som vi i dette tilfælde ikke kan finde, træder deri- 
mod frem i dagen,, hvis vi tager hensyn til de ovenfor nævnte „flue- 
blomster“. Af dem findes — med runde tal — i Skaane 36, i Fin¬ 
marken 42 og paa Spitsbergen lige op til 74 % af alle insektplanter 
tilsammen, mens insektordenen „tovingede u , hvortil flu erne hører, viser 
et ganske tilsvarende voksende antal: i Skaane gjennemsnitlig 27 °/ 0 
af alle insekter, i Finmarken 34 % og paa Spitsbergen 70 °/ 0 . Men 
lad os nu forlade de trættende talstørrelser. Ogsaa paa en anden 
maade har — efter alle forskeres samstemmige vidnesbyrd — vore 
fjeldplanters blomster været paavirket af denne insektverdenens fattig¬ 
dom paa arter og individer. Blandt de arktiske planteslegter, hvis 
blomster i regelen er bygget saaledes, at selvbefrugtning er umulig, 
finder man dog arter, hos hvilke en saadan kan finde sted; med andre 
