51 
om vaaren vækker plantelivet næsten altfor hurtigt, afkjøles og berøves 
;sin fngtighed af de store snemasser, som ligger vestenfor just de 
rigeste findesteder for vor høifjeldsflora. Om saa er, spiller sneen og 
kulden her en beskyttende rolle. Dette kan kanske synes underligt, 
men vi skal huske paa, at samtidig med, at disse to faktorer er plante¬ 
livets værste fiender i høifjeldet, paa samme tid er det dem, som hol¬ 
der fjeldvegetationen fri for den bedre udrustede og udbrednings- 
lystne blandt lavlandets vegetation. Hvad skjæbne nu tilsidst den 
-eiendommelige tiltalende plantevekst her oppe skal faa, afhænger først 
-og fremst af om temperaturen skal tiltage eller aftage i den tid, som 
ligger foran os. Artens saavelsom individets skjæbne er at — dø, 
men om denne flora har vi grund til at tro, at der, efter den slegt, 
som dør, skal komme andre, som er naaet længere frem og høiere 
op i organisation, og som er endnu mere fuldstændig afpasset efter 
de naturforholde, hvorunder den lever. 
Videnskaben og det praktiske liv. 
Ti meddelte i forrige hefte en biografi af den engelske forsker Tyndall 
«og omtalfe ogsaa hans foredragsrække i Amerika. En del af det sidste af disse 
foredrag har vi troet det af interesse at bringe i „Naturen“, haade som illu- 
stratiom til biografien, og fordi indholdet i og for sig er tankevægtigt og har 
stort krav paa opmerksomhed — ikke mindst i vort land og i vore dage, skjønt 
foredraget er holdt for mange aar siden. Red. 
Min virksomhed i Amerika er nu næsten tilende. Dog vilde jeg 
endnu gjerne lægge beslag paa Eders taalmodighed for nogle faa be¬ 
merkninger om de mænd, som har overleveret os den videnskabens 
store rigdom, hvorom jeg vilde give Eder et svagt begreb i disse fore- 
læsninger. Hvilken bevæggrund var det, som ansporede dem? Hvad 
drev dem til hine kampe og de seire over den modstræbende natur, 
som er blevne menneskehedens arv. Man maa aldrig glemme, at ikke 
en af disse store forskere fra Aristoteles ned til S t o k e s og 
Kirchhoff nogensinde havde et praktisk maal for øie i ordets almin- 
delige betydning. Ingen betragtede pengefortjenesten som maalet for 
sin stræben og videnskaben som et middel til at opnaa dette maal. Eor 
«det meste gik de den modsatte vei, satte videnskaben som maal og anvendte 
4* 
