56 
nom, og Webe r, den berømte fysiker, begge professorer ved univer¬ 
sitetet i Gottingen, ønskede at korrespondere hurtig med hinanden 
mellem observatoriet og universitetets fysikalske kabinet og gjorde 
dette ved hjælp af den elektriske telegraf. Saaledes var kraften op- 
daget, før praktikerne viste sig paa skuepladsen; dens love var blevne 
undersøgte og fastsatte, den fuldstændige beherskelse af dens fæno- 
mener opnaaet, — ja, dens anvendelse i telegrafiske øiemed vist ■— 
og det ved mænd, hvis eneste løn for deres arbeider var forskningens 
ædle begeistring og glæden over natursandhedernes opdagelse. Skal 
vi lade alt dette uænset? Det vilde være værst for os selv, om vi gjorde 
det; thi jeg gjentager, bag alle vore praktiske anvendelser ligger en 
region af aandeligt arbeide, som praktikerne sjelden vover sig ind i, men 
hvoraf de alle øser sin kraft. Afstæng dem fra denne region, og de 
bliver hjælpeløse. Ikke i noget tilfælde er det ord sandere: „Andre 
arbeidede, men I traadte ind i deres arbeide, u end hos opdageren og 
anvenderen af natursandhederne. Og nu et ord til den anden side. 
Hvis jeg siger, at praktikerne ikke er mænd for at gjøre de nødven¬ 
dige forudgaaende opdagelser, saa er ogsaa de tilfælde sjeldne, hvor 
opdageren ved, hvorledes han skal gjøre sine arbeider praktisk anven¬ 
delige. Forskjellige aandelige egenskaber og forskjellige tankeret¬ 
ninger er nødvendige til begge dele, og hvis jeg her især betoner 
deres fordringer, om hvem man ikke begriber, at de kun paa grund 
af sin aandelige høihed indtager en vigtig stilling, saa vil jeg ikke 
hæve den ene klasse arbeidere paa den andens bekostning. De maa 
absolut supplere hinanden, men glem ikke, at der allerede er sørget 
for den ene klasse. Alle samfundets materielle belønninger er allerede 
i deres besiddelse, mens det samme samfund sædvanligvis ogsaa til¬ 
skriver dem aandelige fortrin, som slet ikke tilkommer dem. Disse 
kan kun blive erhvervede ved hine dybere studier, hvoraf ikke alene 
vort kjendskab til naturen, men endogsaa vor nuværende industri er 
opstaaet, og ved hvilke landets udvikling stadig blir ført ud i det 
rette spor. P a s t e u r, et af det franske akademis betydeligste 
medlemmer, ytrer sig paa følgende maade ved en leilighed, da han 
taler om sit lands fordærvelige fald og Tysklands overmagt i den 
sidste krig: „Faa mennesker forstaar den egentlige aarsag til indu¬ 
striens vidundere og nationernes rigdom. Jeg behøver intet videre 
bevis derfor end den hyppigere og hyppigere forekommende anvendelse 
af det falske udtryk „anvendt videnskab“ i det officielle sprog, 
