66 
Opholdet her fik meget alvorlige følger for Rink og for en stor 
del af skibets øvrige besætning. Efter en undersøgelsesreise opover 
en af disse øers floder blev Kink og saagodtsom alle hans ledsagere 
angrebne af klimatfeber (malaria). Han blev meget syg og blev nødt 
til at vende hjem igjen. Over Suez og Neapel kom han i 1846 til- 
bage til Kjøbenhavn. 
Et par aar efter var det, Rink tog fat paa det, som skulde blive 
hans egentlige livsverk, undersøgelser over Grønland og dets befolkning. 
Han kom første gang derop i 1848 for med offentlig understøt¬ 
telse at foretage en mineralogisk-geologisk reise, og særlig var det 
hans opgave at undersøge nogle grafitforekomster, som man tænkte 
sig kunde tilgodegjøres i teknisk øiemed. Hvad det sidste angaar, 
blev vistnok resultatet omtrent negativt, men under sine reiser havde 
Rink faaet øinene op for, hvilke store vidder der oppe i dette isbe- 
lagte land laa aabne for den videnskabelige forskning. Man tænker 
sig let Grønland som et land i en evig vinterdvale, urokkelig stivnet 
under is og sne. Men det er ikke saa. 
Grønland er ikke bare et oplag af is og sne, det er land, som 
den dag idag er i fuld virksomhed, et land, der raader over natur- 
kræfter, som aldrig hviler, og hvis magt er saa stor, at den spores 
mange hundrede mil udover. 
Grønland befinder sig i geologisk henseende i en tilstand, som i 
sin tid har været den raadende i en stor del af Nordeuropa. Og 
netop af den grund, netop fordi vi paa de mægtige ismarker deroppe 
kan studere et vigtigt afsnit af Skandinaviens geologiske historie — 
historien om istiden — næsten helt fra grunden af, har kjendskabet 
til dette land sin store videnskabelige betydning. 
Rinks undersøgelser kastede det første klare lys over Grønland, 
og hans resultater blev modtagne med aabne arme af geologerne. 
Kjerulf siger herom i sin „Stenriget og fjeldlæren u : Siden 
Rinks beretning om isens masse, udbredelse og bevægelse paa Grøn¬ 
land har man faaet øinene op for den rette forstaaelse af istiden i 
Europa. De ældre undersøgelser fra Schweitzergletscherne var ikke 
nok, og de i havet seilende isflag, som man en tid derefter beraabte 
sig paa (0 h. L y e 11) kunde ikke bringe til overbevisning. Man 
behøvede et land dækket med is, ikke et hav, forat tage sikker kjen- 
ding af istiden, og dette land var Grønland. 
I sit verk „Grønland geografisk og statistisk beskrevet 14 , der ud- 
