78 
udviklings vei. Eiffeltaai net og Eorthbroen vil til alle tider — selv 
■om en aluminiumsalder skulde afløse den nuværende jernalder — staa 
■som kolossale mindesmerker, paa en vis maade analog de nu gjen- 
staaende kolossale pyramider, fortællende om fortidens kultur. 
England er det land, der har gaaet i spidsen i denne branche. 
Dog gjælder det her som paa andre industrielle telter, at England ikke 
.gaar saa hurtigt frem som de forenede stater og Tyskland. Yi ser 
■derfor ogsaa, at Englands verdensherredømme paa jerntilvirkningens 
•omraade trues meget sterkt; i aaret 1891—92 er saaledes den ameri¬ 
kanske rujernproduktion større end den engelske eller omtrent 10 mill. 
tons. Den samlede rujernproduktion i samme aar beløber sig til 25 mill. 
tons eller omkring 18 kgr. pr. hoved gjennemsnitlig over hele verden. 
Da imidlertid 19 / 20 af produktionen forbruges af 410 mill. mennesker, 
bliver der for disse landes vedkommende over 50 kgr. pr. hoved og 
for de øvrige ca. 1 000 mill. mennesker omtrent 1 kgr. jern pr. hoved. 
I Storbritanien bruges der pr. hoved 150 kgr. Jordens samlede jern- 
banenet er ll 1 /^ gange længere end ækvator, hvoraf kommer 40 °/q 
paa Europa, 51 % paa Amerika, 4 x /2 % p aa Asien, iy 2 % p aa 
Afrika og 2*/ 2 % p aa Australien. 
Værdien af jern retter sig efter graden af finhed og bearbei¬ 
delse. Saaledes koster 1 centner jern Som erts 27 øre; som rujern 
Er. 2.70, som støbevarer kr. 8, som smedejern kr. 9, som blik kr. 
10, som traad kr. 10.80, som støbestaal kr. 24—25, som knivsblade 
kr. 1300—1800, som fineste urfjere over kr. 500.000. 
De metaller, der næst jernet udvindes i størst mængde i verden 
er bly, dernæst kommer zink og derefter kobber i en mængde af hen¬ 
holdsvis y 2 , 1 / 3 og y 4 mill. tons (jern 25 mill. tons). 
Almindeligt kogsalt er en nødvendig livsbetingelse for 
menneskene. Det indgaar som fast bestanddel af mavens fordøielses- 
væsker. Et menneskeligt legeme indeholder omtrent y 2 kgr. kogsalt. 
Det forekommer som bekjendt i havvandet sammen med andre salte. 
Verdenshavene indeholder omtrént 3—4 °/ 0 salte, hvoraf det meste er 
kogsalt. Have med sterk fordunstning, som Middelhavet og det røde 
hav, indeholder endnu mere. Det kaspiske hav, der ialfald intet syn- 
ligt afløb har, indeholder omtrent 0.5 % salt. Dette forklares derved 
at det kaspiske hav engang har været forenet med Nordishavet. 
Eftersom landet langsomt er steget, er jordbunden i hele det nordlige 
og mellemste Rusland bleven saltholdig. Dette salt er saa opløst af 
