81 
den gamle methode. Da der i England er nedlagt mange millioner £ 
i sodafabriker, bar man bestræbt sig til det yderste for at for¬ 
bedre fabrikationen, hvilket ogsaa er lykkes i en forbausende grad. 
Af soda forbrnger glas-, sæbe- og lysfabrikanterne det meste. 
Saltsyre, der faaes som biprodukt, bearbeides mest paa k 1 o r- 
kalk, hvoraf der i England produceres over 150 000 tons, der væsentlig 
anvendes i blegerier, til fremstilling af kloroform, og som desinfektions- 
middel, idet det med lethed afgiver frit klor, der jo virker sterkt ble- 
gende og desinfiserende. Prisen paa klorkalk er omtrent 100 kr. pr. 
ton, saa Englands indtægt af klorkalk alene beløber sig til over 15 
mill. kroner. 
Den svovlsyre, sodafabrikanterne efter Leblancs methode anven¬ 
der, fabrikeres i fabriken selv; den samlede svovlsyreproduktion i England 
beløber sig til omtrent 1 mill. tons. Paamaterialet hertil er gjerne svovl- 
kis, hvoraf Norge ikke udfører saa ganske lidet. Englands indtægt af 
sine svovlsyrefabriker andrager til et beløb af henimod 50 mill. kr. eller 
omtrent et beløb svarende til det norske statsbudget! Svovlsyren, der 
er en af bærerne af al kemisk industri, har en udstrakt anvendelse til 
fabrikation af andre syrer (saltsyre, salpetersyre, kulsyre, vin syre, 
citronsyre o. s. v.), af gj ødningsstoffer (superfosfat), af soda, fosfor, 
potaske, alun, nitroglycerin, skydebomuld, til raffinering af petroleum 
o. s. v., o. s. v. 
Svovlsyren selv, saavel som mange ved dens hjælp, fremstillede 
produkter finder nu rivende afsætning i tj æref arvestofindu- 
stri en. Denne industri anvender alun, potaske, saltsyre, soda, 
natron, adskillige metaller, methylalkohol, edikkesyre, blodludsalt og 
en række andre legemer, ved hvis indvirkning man efter en mere eller 
mindre indviklet proces omsider faar omdannet de forskjellige bestand- 
dele af tjæren i andre, der er i besiddelse af den forønskede farve. 
Disse saakaldte anilinfarver har nu faaet overordentlig stor udbredelse 
og synes efterhaanden at fortrænge mange andre som f. eks. ultra- 
marin, hvis dage vel nu snart er talt — ligesom i sin tid kobolt- 
farvestoffet — smalte —- blev fortrængt af ultramarinet. Den sam¬ 
lede produktion af tjærefarvestoffer var allerede for 10 aar siden 
værdsat til et beløb af 80 mill. kroner, hvoraf 50 mill. paa Tyskland 
alene. Det for omtrent 80 aar siden meget ubehagelige affaldsprodukt, 
stenkulstjære, har vist sig at være en grube, hvor man har gjort og 
fremdeles gjør overmaade interessante, praktisk bet} 7 dningsfulde fund. 
6 
