108 
saadant maa naturligvis forberedes, og lader sig ogsaa med stor let- 
lied forberede, naar forandringen gjennemføres ved en fælles foran¬ 
staltning. 
Hos os var sagen, som bekjendt, oppe for nogle aar siden efter 
forslag fra nuværende lagmand Blebr, fremsat paa Storthinget i 1885; 
men dels paa grund af vore jernbaners hovedsagelige udstrækning i 
Nord og Syd, dels paa grund af den betydelige afvigelse fra lokal- 
tiden, som vort lands store udstrækning vilde medføre, fandt man ikke 
grund til da at foretage nogen forandring. Efter den da fattede 
storthingsbeslutning maatte man nærmest betragte sagen som hvilende, 
indtil der kommer en jernbane i stand fra Østlandet til Vestkysten; 
imidlertid er der i den sidste tid kommet et nyt moment til, som gjør 
at sagen er taget op igjen, nemlig de udstrakte telefonforbindelser, 
kvor forskjellen i klokkeslet bar vist sig at være til uleilighed. 
I de lande, hvor en fællestid er bleven indført, er der hist og 
her faldt udtalelser om, at man gik med paa dette, fordi man ansaa 
det som det første skridt til indførelsen af en universaltid, hvor¬ 
etter alle klokker hele jorden over skulde vise det samme i et givet 
øieblik. Ved saadanne leiligheder er der gjerne altid en del konsekvens- 
magere, som spørger mere efter den korrekte gjennemførelse af et 
abstrakt princip end efter, hvad der ønskes opnaaet. Indførelsen 
af en universaltid vilde jo nemlig gaa ud paa det samme som at sætte 
solen fuldstændig paa dør som grundlag for tidens inddeling; men da 
det ikke staar i menneskelig magt at afskaffe solen som den, der frem¬ 
bringer vekslingen af dag og nat, saa synes dette at være vel vidt- 
gaaende. Navnlig vilde det komme til at gaa ud over de reisende, 
for hvis skyld jo disse forandringer hovedsagelig er indført; mens 
solen ved jevndøgnstid paa nogle steder vilde staa op kl. 6 og gaa 
ned kl. 18 (formiddag og ettermiddag kunde der da selvfølgelig ikke 
mere blive tale om) vilde den paa andre steder staa op kl. 18 og 
gaa ned kl. 6, paa atter andre staa op kl. 1 og gaa ned kl. 13, 
■o. s. v. i alle mulige kombinationer. Langveisfarende maatte altsaa 
sætte sig ind i en fuldstændig ny tidsregning for hvert nyt sted, de 
kom til, for ikke at tage feil af dag og nat. 
Imidlertid er der en ting, som under andre omstændigheder vilde 
kunne anføres som et argument for en universaltid. Vi skriver i dette 
-øieblik,' lad os sige den 28de Eebruar kl. 9 aften. Om vi nu i tanken 
vandrer østover, saa vil vi, overensstemmende med den regel: jo længer 
