124 
••af handlinger behandlet et flertal saadanne oldsagsformer, som syntes 
.•særlig egnede til at belyse kulturens vandring fra Orienten og Syden 
op til vort land og langt op til Skandinavien og England. De aare- 
lange reiser, som han maatte foretage, havde han ikke kunnet udføre 
alene med de af den norske stat bevilgede stipendier; han maatte 
dertil ogsaa benytte private midler, og naar han endelig vendte tilbage 
kjem, var han uden formue og dertil belastet med gjæld. I rastløs 
virksomhed søgte han at erhverve det fornødne til sin og sin familjes 
eksistens og til gjældens af betaling, thi den maadelige sum som stor¬ 
tinget i 1884 aarlig bevilgede ham, var ikke tilstrækkelig for en 
sorgfri eksistens. Endnu kunde han fuldføre arbeider af mere lokal 
betydning, som fortegnende arbeider over Norges kirkelige oldsager, 
men lidt efter hvert udviklede sig en tærende sygdom, der aar efter 
andet altmer lammede nervesystemet og førte til hans tidlige død. 
I Undset har vi, det tør aabent siges, mistet den betydeligste 
fremtoning i vor tid paa den internationale forhistoriske forsknings 
omraade, og den tyske archeologiske videnskab har mistet en god ven. 
Hvad mig selv angaar, er hans død mig et stort tab. Eor en ældre 
mand gives der intet smertefuldere end tabet af en yngre ven, hvis 
hengivenhed har bestaaet alle prøver, og hvis begavelse synes at give 
sikkerhed for at det paabegyndte arbeide skal blive godt og sikkert 
fuldført. Skal en anden kunne opfylde hans plads? Hvem tør vove 
^it nære et saadant haab ? 
Anmeldelser. 
Camille Elammarion: Verdens undergang. x ) 
Flammarion er astronomiens Jules Verne. Ligesom den sidste i 
«ine fantasirige reiser søger at gjøre læseren kjendt med de jordiske 
^idenskaber ved at indkette disses resultater i en beretning om merke¬ 
lige hendelser, saaledes gjør Flammarion gjerne astronomiens lærdomme 
smagelige for læseren ved at servere dem i en sauce af fantasifuld 
fortælling. Saaledes gjorde han i Urania, som udkom for nogle aar 
lilbage og saaledes gjør han atter i „Verdens undergang". Vi befinder 
os i aaret 2500 og erfarer i første hefte, at jorden om fire dage 
skal møde en komet af kolossale dimensioner, der frygtes at ville 
bevirke den* undergang. Dette spørgsmaal skal diskutteres i et møde 
i ^et franske akademi, som fremdeles er videnskabens centrum, skjønt 
fremskridtets hovedstad er forlagt til Amerika og jordens lande blevne 
saa civiliserede, at ordener og uniformer endnu kun findes i det mørke 
fastlands store rige, kongedømmet Kongo (der forsyner den øvrige 
verden med de civiliserede aber, som har afløst tjenerne), men ellers 
0 Med 120 illustrationer af danske kunstnere. Oversat af K. L. Muller. 
Kjøbenhavn, Philipsen. Ca. 8 hefter å 85 øre. Komplet inden julen 94. 
