137 
hed ved hjælp af haarene og krogen i enden af kroppen. De synes 
at leve af tørt dyrisk stof af hvilkensomhelst slags, som de kan finde 
i nærheden af det sted, hvor de har seet dagens lys. I slutningen 
af det 17de aarhundrede holdt Leuwenlioek, hvem vi skylder 
adskillige iagttagelser over lopper, en koloni af disse larver, som han 
fodrede med døde lopper. Omtrent femti aar senere forsøgte R ø s e 1 
at fodre loppelarver med en hel række forskjellige stoffer og fandt, 
at de ikke spiste sagmug, enten af tør eller frisk ved, og at de heller 
ikke kunde leve af friskt blod, men tvertimod druknede i det, naar 
man forsøgte at byde dem smaa kvantiteter deraf, hvorimod de med 
begjærlighed fortærede tørret og pulveriseret blod og ligesaa døde 
kroppe af insekter. Disse iagttagelser er senere bleven bekræftede 
af andre. Tar man hensjm til dette, saa er det klart, at tæpper og 
matter, paa hvilke vore husdyr hviler sig, og i hvilke der samler sig 
afskallede hudfiller, haar og lignende, maa afgive en jordbund, der er 
.særlig skikket for udviklingen og formeringen af menneskets loppe, 
hvis larver der maa finde udmerkede græsgange. I denne forbindelse 
kan vi anføre et forsøg af prof. Westwood, som paa meget uventet 
maade fandt en del loppelarver. Han havde tabt et ganske lidet 
insekt paa gulvet og for at finde det igjen maatte han med stor omhu 
feie gulvtæppet med en fin fin børste og samle det støv, han saaledes 
erholdt. I dette fandt han foruden det insekt, han søgte, ogsaa endel 
loppelarver, som han mener hørte til menneskets loppe og altsaa ikke 
stod i direkte forhold til den hund, som pleiede at opholde sig i 
værelset. Paa steder, hvor katte og hunde holder til, er det derfor 
særdeles paakrævet, at der gjøres hyppig brug af børsten og tillige 
maa det iagttages, at det sammenfeiede støv ikke kommer blandt feie- 
.skarnet, men bliver opbrændt. Det er ogsaa tydelig, at hyppig ren¬ 
gjøring af hundehuset, særlig i hjørner og kroge, vilde hjælpe bety¬ 
delig til at holde hundene fri for denne slags utøi. 
