140 
^ære et bevis paa kolossal muskelstyrke hos loppen, idet det vilde 
svare til om en mand af middelhøide kunde gjøre et lodret hop op i 
luften til 160 meters høide. 
Men denne sammenligning er i høi grad haltende og et hop til 
en saadan høide vilde ikke paa nogen maade forudsætte den samme 
muskelstyrke som hos loppen, men tvertimod en langt større. Pro¬ 
blemet er i virkeligheden ikke saa enkelt, som det ved første øiekast 
sjmes. Lad os antage, at en loppe hopper til en høide af 30 cm. 
Det arbeide den da udfører er lig dens vegt multipliceret med denne 
veilængde. Hopper nu et menneske til samme høide, saa er det 
udførte arbeide i dette tilfælde ogsaa lig vegten gange 30 cm. Det 
vil sige, at arbeidet i sidste tilfælde er saa mange gange større end 
arbeidet i første, som menneskets vegt er større end loppens. Men 
saa opstaar spørgsmaalet om den kraft, som haves til disposition til 
udførelsen af disse arbeider. Forudsætter vi, at mennesket og loppen 
har samme bj^gning og muskler af samme beskaffenhed, saa staar 
denne kraft i ligefrem forhold til musklernes rumfang, som atter er 
proportional med vegten, naar dyrene er byggede paa samme maade. 
Veier saaledes mennesket 50 kg. = 50 000 gr., loppen 0.05 gr., saa 
ur det arbeide, der udføres, naar mennesket hopper til en høide af 
f. eks. 30 cm., 1 000 000 gange større end det, loppen udfører ved at 
hoppe til samme høide. Men samtidig raader mennesket over 1 000 000 
gange større muskelstyrke, og følgelig udkræves der lige virksomme 
muskler for menneskets kraftproduktion ved at hoppe 30 cm. som for 
loppens hop til samme høide. Hoppets høide lærer os derfor i og 
for sig intet om insektets overlegenhed med hensyn til musklernes 
relative styrke. 
Men spørgsmaalet kan ogsaa betragtes paa anden maade. P1 a t e au 
har nylig udført endel forsøg til bestemmelse af insekternes muskel¬ 
styrke, idet han har søgt at udfinde, hvor stor vegt de kan løfte, og 
skjønt loppen ikke synes at have været blandt de insekter, han har 
eksperimenteret med, kan alligevel de resultater, hvortil han er kommet, 
tjene til at kaste lys over spørgsmaalet. Fremgangsmaaden var føl¬ 
gende: En trang rende blev klædt med tøi, for at give godt fodfæste, 
og i denne blev insektet anbragt, efterat der var fæstet til dets krop 
en fm traad. Traadens fri ende blev ført over en liden rulle i enden 
af renden og forsynet med en liden skaal, i hvilken der blev fyldt 
sand indtil insektet ikke mére orkede at løfte den. Den vegt, som 
