142 
med nødvendighed, at deres muskler er saa meget bedre beskafne, 
men det kommer simpelthen af, at de er saa meget mindre. I virkelig- 
heden er det saaledes, at hvis deres muskler var af lige god kvalitet 
som hvirveldyrenes, saa vilde de, i overensstemmelse med denne maade 
-at regne paa, være meget sterkere end de er. Deres „absolute 
muskelstyrke“, som Plateau kalder det, er i virkeligheden liden i for¬ 
hold til de høiere dyrs, den „relative“ derimod overordentlig stor. 
-Kunde vi derfor, uden at forandre dens bygning og musklernes kva¬ 
litet, forstørre alle loppens dimensioner, saa vilde dens relative muskel- 
«tyrke lidt etter lidt aftage og naar den naaede op til størrelse som 
et menneske, saa vilde den vise sig at være blevet et meget under¬ 
legent dyr. 
I denne forbindelse kan vi omtale de saakaldte dresserede lop¬ 
per, som undertiden fremvises af omreisende gjøglere. Den største 
vanskelighed ved at dressere lopper, synes at være den at faa dem 
vænnet af med at hoppe og bragt til at bevæge sig i jevn og regel- 
mæssig gangart. En af de methoder, som anvendes forat opnaa dette 
maal, er at lukke dem inde i runde æsker med glaslaag og lade disse 
dreie sig rundt hele tiden. Hvert hop straffer da sig. selv ved at 
bringe dem til at støde heftig an mod æskens sider og paa grund af 
omdreiningen blir de rimeligvis samtidig svimmel; de synes herved at 
gjøres kjed af alle forsøg paa at hoppe og vænner sig efter en tids 
forløb til at vandre roligt afsted. 
En amerikansk entomolog, W. H. Dall, som engang besøgte et 
loppetheater for at komme paa det rene med, i hvilken udstrækning 
deres øvelser var resultatet af dressur, og hvorvidt de altsaa viste 
nogen lærvillighed, kom til det resultat, at deres bevægelser var resul¬ 
tatet af insektets bestræbelser for at undslippe; naar det undertiden 
gav indtryik af, at Uere dyr samvirkede i udførelsen af sine kunster, 
hvad der selvfølgelig vilde været det, som mest tydede: paa intelligents, 
saa lod det sig ogsaa forklare paa mere nærliggende maade. Saaledes 
f. eks. naar lopperne „danserdet vil sige, naar de parvis spadserer 
rundt til melodien af en spilledaase. I dette tilfælde er to lopper af 
ens størrelse og styrke fæstede til hver sin ende af en yderst fin 
staaltraad, i ret vinkel mod "denne og med ansigtet hver sin vei. 
Naar de da anstrænger sig for at slippe løs, gaar de hver sin vei og 
kommer uden at ville det til at bevæge sig i en kreds. Forat styrke 
illusionen pleier der at istandbringes et saakaldt orkester, bestaaende 
