162 
astronomer iklædtes en fortolkning, der syntes at vende op ned paa 
de tidligere forestillinger om planetens topografi; specielt om forde¬ 
lingen af land og hav paa dens overflade. Jeg vil senere komme til- 
bage til disse meddelelser. 
Den sidste opposition, til hvilken man havde knyttet store for- 
haabninger, indbragte dog i virkeligheden ingen resultater, der har 
været af epokegjørende betydning for vort kjendskab til Marsover- 
fladen. Planeten stod lavt paa himmelen for alle observatorier paa 
den nordlige halvkugle, en omstændighed, som i høi grad vanskelig- 
gjorde iagttagelsen, og af den sydlige halvkugles observatorier for¬ 
tjener i denne forbindelse blot et at nævnes, nemlig en provisorisk 
station ved Arequipa paa den peruvianske høislette. Dette lille 
feltobservatorium var specielt indrettet for iagttagelsen af Mars. 
Imidlertid var i en anden henseende aafet 1892 af stor betyd¬ 
ning for Marsstudiet, idet den franske astronom Camille Flam¬ 
ma r i o n udgav et interessant samlerverk „ La planéte Mars et ses condi- 
tions d’liabitabilité u , hvori han udførlig redegjør for dets historiske udvik- 
ling og de indvundne resultater fra kikkertens opfmdelse af til nævnte 
sidste opposition. Idet jeg i det følgende skal give en kort oversigt 
over, hvad man ved eller antager om planetens fysiske forholde, vil 
jeg i væsentlige punkter følge Flammarion s fremstilling. 
Flammarion inddelede Marsstudiet i 3 perioder; den første fra 
kikkertens opfindelse til astronomerne Be er og M a d 1 e r (1830), den 
anden til Schiaparelli (1877), den tredje fra 1877 til vore dage. 
Om end den første periode omspænder det længste tidsrum, kan 
man dog paa forhaand vente, at dens resultater ikke er synderlig 
betydningsfulde. Thi studiet af de fremmede planeters overdåder er 
paa det nøieste afiiængig af observationsmidlernes fuldkommenhed. 
Man finder derfor paa de gamle Marskarter kun lidet, der minder om 
planetskivens virkelige udseende, og mange af de mørke pletter, som 
de gamle astronomer har seet, kan kun tilskrives deres kikkerters 
ufuldkommenhed. Interessant er det imidlertid, at en hvid polarflæk 
er afsat allerede paa 0 ass in is kart af 1666. 
Flammarion mener, at spørgsmaalet om planeten besidder en i 
geografisk henseende lignende overflade som jorden, ikke kan besvares 
af iagttagelserne fra den første periode. Derimod vil dette til en vis 
grad kunne ske ved de indvundne resultater fra 2den periode, takket 
være den praktiske optiks fremskridt. 
