164 
grænse som oftest er vanskelig at fastslaa, er ikke underligt, da lyset 
som reflekslys i og for sig er svagt og absorptionen stor ved dets 
gjennemgang gjennem de to atmosfærer. To; — thi ogsaa Mars har 
sin atmosfære. 
Alligevel er der af Flammarion ndgivet et detaljeret kart, som i 
det væsentlige maa betragtés som korrekt. Det er udarbeidet paa 
basis af de 391 afbildninger, sammenholdt med endel nyere fra den 
Bdie periode; særlig har han fra de sidste hentet sit stof til afsætning 
af de saakaldte Marskanaler, opdagede af Schiaparelli i 1877. 
Dette generalkart er gjengivet i fig. 37. 
Af have, der er underkastede ntvivlsomme, — tildels periodiske 
— forandringer kan nævnes det saakaldte „Sauduhrhav“ (paa 
venstre halvkugle), der fra tid til anden baade forandrer udstræk- 
ning og farve. Særlig synes dets venstre bred, oppe ved halvøen 
Hind at forrykkes, saa at store strækninger tørlægges. for atter efter 
nogen tid at oversvømmes. Ligeledes er det runde indlandshav 
T e r b i omgivet af vide tragter, som snart er lyse, snart mørke 
o: snart ligger i dagen, snart atter overskylles af vand. Flam- 
marionhavet viser sig ofte gjennemskaaret af enslags langstrakt 
sandbanke ligesom Meridianbugten (paa kartet ved grænsen 
mellem de to halvkugler) snart er rundt, snart er firkantet o. s. v. 
I anledning disse iagttagelser bemerker Flammarion, at de be- 
kræf-ter rigtigheden af den gamle forudsætning, at de mørke flækker 
udgjør vidstrakte vandsamlinger, have eller søer, mens de hvide par¬ 
tier er kontinenter eller øer. 
Undersøgelserne i denne periode fastslaar med sikkerhed eksistensen 
af hvide polarkapper, hvis dimensjoner varierer med aarstiderne, og 
som tidlig fandt en naturlig forklaring som store snegebeter. Disses 
tilstedeværelse blir da en ny støtte for antagelsen af vandets forekomst, 
og det et vand, som maa vise lignende fysiske egenskaber som vort 
o: det kan fortætte sig til sne og, is og forvandle sig til skyer. Ved 
den i 1859 opdagede spektr al analytiske undersøgelsesmethode er det. 
videre godtgjort, at det ogsaa i kemisk henseende er det samme 
som vort. 
Mars’s atmosfære er tynd og meget gjennemsigtig; den er lidet. 
opfyldt af skyer, og der falder lidet regn. Derimod bedækkes ofte 
store strækninger af sne, selv i betydelig afstand fra polen, særlig paa. 
