184 
at hæve sig fra bunden, men den formaar kun at holde sig svømmende 
nogle faa sekunder. De ydre gjæller viser sig først, efterat larven er 
begyndt at svømme. Larverne er meget selskabelige, og man kan ofte 
finde dem i stimer paa flere tusen individer, mens frosklarverne derimod 
kun lever i mindre flokke. Naar det er varmt veir og solskin, finder 
man dem ofte svømmende livligt omkring langt fra strandbredden, men 
er det overskyet og koldt, holder de sig tæt pakkede sammen paa de 
grundeste steder inde ved land. 
Eoruden disse tre arter, som alle tilhører de haleløse padder, har 
vi her i landet to representanter for den anden hovedgruppe af pad- 
derne. Disse er den store og den lille vandsalamander eller vandfir- 
fisle ( triton palustris og triton aquaticus). Den første af disse fore¬ 
kommer kun i trakterne omkring Kristianiafjorden, den anden art har 
en noget større udbredelse, men selv den er neppe synderlig udbredt 
hos os, da stille staaende vand er forholdsvis sjeldent, den forekommer 
nemlig kun hist og her i de sydligere og méllemste dele af landet. 
Udenfor Norge forekommer de begge omtrent over hele Europa. 
Vandsalamandrene har et trindt langstrakt legeme, som minder noget 
om fiskens, og en høi sterkt sammentrykt hale. Langs ryggen løber 
der en hudkam, som hos hunnen er særlig vel udviklet i parringstiden. 
Vandsalamandrene er landdyr, som kun tilbringer parringstiden i våndet. 
Der findes ingen padde, som saaledes som dem skifter ikke blot farve 
men ogsaa udseende i parringstiden. Dette gjælder særlig hannerne. 
Udenfor parringstiden opholder vandsalamandrene sig paa land paa fugtige 
steder, under stene, i kjældere, brønde o. s. v. De lever. af regnorme 
og snegle. Selv i den tid, de tilbringer i våndet, forlader de ofte 
dette om aftenen eller tidligt om morgenen for at søge efter næring. 
Om sommeren og høsten tiltrænger de lidet næring, men om vaaren, 
i parringstiden, er forbruget saa meget større, og da spiser ofte de 
større dyr de mindre af deres egen art. 
Eggene lægges enkeltvis paa bladene af vandplanter. Hunnen 
tildanner først med sine bagfødder bladet som et trug. I den saaledes 
opstaaede hulning, lægges et enkelt eg, hvorpaa bladet blir tilklæbet 
med et slim, som afsondres af hunnens kloak. Udviklingen tager en 
meget lang tid, dog synes den at være noget afhængig af vandets 
temperatur. Enkelte unger undergaar alle sine forvandlinger inden 
høsten og overvintrer paa land, de fleste maa dog tilbringe sin første 
