191 
nu ikke eksisterer mere end 68 eg af derme fugl, deraf 48 i England, 
10 i Frankrig 3 i Tyskland, 2 i Holland og Nordamerika, et i Dan¬ 
mark, Portugal og Schweiz. For 80 aar siden var Geirfuglen endnu 
ikke saa overordentlig sjelden og det sidste levende eksemplar vil 
man have iagttaget i 1877. 
Om rudimentære baglemmer hos hvaldyrene i fosterlivet har 
prof. G. A. Gul db er g offentliggjort en liden meddelelse i Kristiania 
videnskabsselskabs forhandlinger for 1894. Den udførligere omtale af 
denne høist merkelige opdagelse vil komme i ec større arbeide, som 
vil blive udgivet af Bergens museum, og som er under forberedelse. 
Vakcination mod slangegift er det nyeste paa vakcinations- 
væsenets frugtbare omraade. To franske forskere har ophedet hug- 
ormgift i nogen tid og derved faaet den forvandlet til et stof, der 
ikke mere virker dræbende paa forsøgsdyrene (marsvin), men gjør dem 
modstandsdygtige mod usvækket slangegift. Undersøgelserne er dog 
endnu ikke saa langt fremskredne, at man med sikkerhed kan regne 
paa at være paa vei til at finde et middel, hvorved mennesker for 
længere tid kan gjøres uimodtagelige for giftslangernes bid; en mulig- 
hed herfor er der dog. 
Abnorme eg, d. v. s. saadanne, som indeholder flere blommer, 
eller hv r et eg er indesluttet i et andet, eller som indeholder frem¬ 
mede legemer, vækker ofte forbauselse hos dem, der træffer paa dem, 
hvorfor en kort redegjørelse for deres dannelsesmaade turde være af 
interesse. Som bekjendt tjener eggets hvide kun som næring for den 
unge fugl under den periode af dens liv, som den tilbringer indenfor 
skallet, og afsondres af den øvre del af „ eglederen “. Idet blommen, 
der indeholder det egentlige eg, passerer denne, afsættm hviden sig i 
lag omkring den. 1 den nederste del af eglederen udvikles saa den 
fine eghud og skallet, hvis kalkindhold afsondres af egne kjertler. 
Ved høns, som fodres meget sterkt, hænder det nu ikke sjelden, at to 
blommer samtidig vandrer gjennem eglederen. De blir da omsluttet 
af en fælles hvide og et fæl les skal og kan undertiden frembringe 
to kyllinger. Oftest blir det dog ikke til andet end misdannelser med 
to hoveder og dobbelte lemmer. Eg, hvis skal nok er helt, .men uregel- 
mæssig formet og forsynet med fremstaaende ringe, afsatser og lig¬ 
nende, har. faaet disse derved, at de under sin dannelse har været 
udsat for en eller anden abnorm indvirkning. De gir sjelden normale 
kyllinger og bør derfor ikke benyttes til udklækning. Større forundring 
pleier i regelen de eg at vække, som indenfor skallet indeslutter et 
andet skaldækket eg. De opstaar naar et omtrent færdigdannet eg 
ved uregelmæssige sammentrækninger i eglederen føres tilbage opover 
i denne. Der møder det en ny blomme og vandrer sammen med 
denne nedover igjen, idet saavel blommen som det færdige eg i fæl- 
lesskab blir omsluttet af et nyt skal. De fremmede legemer, der 
træffes i eg, bestaar oftest af smaaklumper af størknet blod fra egge- 
stokken, eller er undertiden kalkkonkretioner, der har sin oprindelse 
fra eglederen. 
