Den elektriske telegraf. 
De første telegrafer er meget gamle. Yi læser i Norgeshistorien, 
at Haakon Adelstensfostre byggede varder paa de høieste fjeldtoppe 
for at signalisere, naar der var kommen fiender til landet. Men slige 
telegrafer var allerede dengang meget gamle. Grækerne skal have 
meldt Trojas fald til Argos i Grækenland ved ildsignaler paa 9 høie 
fjeldtoppe. Og 450 aar før Kristus skal Kleoxenes og Demokritos 
have indrettet en telegraf, hvor de signaliserede bogstaverne ved hjælp 
af 25 flag, eller om natten ved 25 fakler. Paa lignende maade ind- 
rettede ogsaa romerne sig. Man kalder slige telegrafer, hvor man 
signaliserer ved tegn, der er synlige paa lange afstande, for optiske 
telegrafer. Anvendelsen af disse fik et stort fremstød ved opfindelsen 
af kikkerten, som tillod at forøge afstanden mellem telegrafstationerne. 
I slutten af forrige aarhundrede naaede disse optiske telegrafer sin 
største fuldkommenhed ved den indretning, som den franske ingeniør 
C h a p p e gav dem. Paa en høi stang var fæstet en bevægelig stang, 
til hvis ender igjen var fæstet to mindre, ogsaa bevægelige stænger. 
Ved en mekanisme nedenfra kunde hver af disse stænger efter behag 
stilles vandret, lodret eller paa skraa 
o. s. v. Paa denne maade dannedes 49 forskjellige, paa langt hold 
let kjendelige figurer, som fik hver sin betydning. I 1794 anlagde 
Ohappe en 240 km. lang linie mellem Paris og Lille med 22 stationer, 
og efter dette system anlagdes i Prankrige indtil 1842 telegraflinjer 
med en længde af i alt 5 000 km. med 534 stationer. De anvendte» 
13 
