259 
ben; clesuden har baade næseborns- og mammutbenene en saa ubety¬ 
delig marvhulning, at det arbeide, som fordres for at kløve benet, ikke 
staar i noget rimeligt forhold til den føde, som derved skulde kunne 
udvindes. At de paleolitiske mennesker har anvendt mammutens elfen¬ 
ben er vistnok sandt, men dette beviser ikke, at de har levet sam¬ 
tidig med dyrene, ligesaa lidet som Sibiriens nulevende jakuter har 
levet .samtidig med de mammutdyr, hvis tænder og ben de saa ivrig 
søger efter. Man fandt for nogle aar siden i en løssafleiring ved 
Predmost i Mahren en kollossal mængde mammutskeletter sammen med 
flintredskaber og andre bevis for, at mennesker havde besøgt stedet; 
af den grund antog man, at menneskene idetmindste havde levet sam¬ 
tidig med dyrene, ja der paastodes, til og med, at disse havde dræbt 
dém og hjemført dem som bj^tte. Men Steenstrup, som selv har 
undersøgt stedet, kunde med overbevisende skarpsindighed bevise, at 
en hel mammuthjord her af en eller anden grund var omkommet — 
saaledes som det endnu sker med elefanthjorder — og at menneskenes 
ophold paa stedet kun har havt til hensigt at tilgodegjøre sig skelet- 
ternes elfenben, hvorfor deres besøg kan have fundet sted aartusener 
efter mammutdyrenes død. Disse mennesker har, hvad de paa stedet 
forekommende virkelig marvkløvede ben af disse dyr beviser, jaget ren, 
moskusoksen, vildhesten og fl., mens mammuten selv var uddød 
. penge før. 
Et uomstødeligt bevis for menneskets samtidighed med mammuten 
og det uldhaarede næsehorn vilde være fundet, om man kunde paa- 
vise nogen tegning af disse dyr paa de benredskaber, som mennesket 
har prydet med saa mange andre billeder fra den dyreverden, der var 
samtidig med det. Havde mammuten og næsehornet hørt til dem, saa 
maatte vel netop disse dyr først og fremst have beskjæftiget fantasien 
og saaledes aller oftest være bleven tegnede. Men det er ikke til- 
fældet. Af næsehornet har man hidtil aldrig fundet nogen tegning, 
og den paastaaede tegning af mammut, som Lårtet i sin tid erholdt 
fra en grotte ved La Madeleine, „lader i t3^delighed u , som G. Retzius 
siger, „ altfor meget tilbage at ønske u , og tillægges derfor af kritiske 
forskere ikke mere nogen betydning. 
Paa den anden side beviser imidlertid ikke mangelen paa tegnin¬ 
ger af mammut og næsehorn andet, end at disse djrr antagelig ikke 
har været samtidige med r en tidens menneske, som havde for vane 
at pryde sine redskaber med tegninger. Det kunde alligevel være 
17 * 
