263 
rede i spørgsmaalet om de i flodafleiringerne forekommende levninger 
maa drage sine slutninger med den største forsigtighed angaaende 
menneskets samtidighed med de udcføde dyr, saa gjælder dette ikke 
mindre med kulernes vidnesbyrd. Ikke nok med, at mennesker fra 
forskjellige tidsaldere, i mange tilfælde kan have havt sin bolig der, 
men hnierne kan ogsaa have været beboede af dyr som hulehyener 
og hulebjørne, hvorefter mange andre kan have taget dem i besiddelse 
for kortere eller længere tid. . Det er saaledes givet, at mange gjen- 
stande fra forskjellig tid kan findes sammenblandede. Det er ogsaa 
klart, at forekomsten af ben og tænder af mammut i disse huler slet 
ikke beviser menneskets samtidighed med dyret, men kun, at det har 
anvendt dyrets elfenben og andre ben til et eller andet gjøremaal, 
ligegyldigt om disse ben var tusener af aar gamle. 
Hulerne opstaar i kalkklipper ved det kulsyreholdige vands ind- 
virkning. Naar de forekommer langs et dalføre, kan det hænde, at 
floden ved sine oversvømmelser har trængt ind i hulerne, og der aflei- 
ret grus af samme slag som langs dalførets sider. Naar saa menne¬ 
sket har beboet hulerne, er der i disse blevet ophobet diverse affald, 
stenredskaber, benlevninger af dyr, blandede med rødagtig jord og 
nedfaldne stykker fra hulens vægge, saa at det hele danner en virke¬ 
lig breccia. Senere har ofte det nedsilende vand givet anledning til 
en stalagmitdannelse, som har dæbket denne breccia med et tykt 
kalklag, hvorved de i denne gjemte levninger er blevne bevarede lige 
til vore dage. I England berettes der, at hulehyenen undertiden har 
taget hulerne i besiddelse, efterat de i nogen tid har været beboede 
af det paleolitiske menneske. Hulernes indhold er naturligvis forskjel- 
ligt paa de forskjellige steder; i Frankrige og i det sydlige Tyskland 
synes, det isærdeleshed at have været rentidens menneske, som har 
benyttet hulerne til bopæl. Som eksempel anfører vi den i 1873 af 
C. Merk opdagede hule Kesslerloch nær Thayngen i kantouen Schaff- 
hausen i Schweiz. I denne hule fandtes ikke mindre end 12 000 
flintskjærver, en mængde, delvis med figurer forsynet verktøi af ben, 
samt benlevninger af eti hel mængde dyr, blandt hvilke den nordiske 
hare, ren, den amerikanske ræv ( canis fulvus), fjeldræv, samt rype 
var de sterkest repræsenterede. Dernæst i antal kom vildhest og ulv, 
samt videre hjort, bison, mammut, huleløve, gaupe, almindelig bjørn, 
jerv og tilsidst gemse, stenbok, urokse, det uldhaarede næsehorn, al¬ 
mindelig ræv, vildkat, murmeldyr, den europæiske hare, vildgaas, 
