264 
sangsvane, ravn og fiskehøg. Noget bevis for, at mammuten eg 
næsehornet ber skulde liave været samtidig med mennesket leveres 
imidlertid ikke berved. En omtrent lignende fauna findes i Belgiens 
og Erankriges buler fra samme tid, og selv ved foden af Pyrenæerne 
var renen almindelig, mens den synes at liave været sjeldnere i Eng¬ 
land. Til rentiden hører endvidere det af 0. Eraas beskrevne fund 
ved Scbussenried i Scbwaben, bvor man under grus, torv og kalktuf 
fandt en virkelig kjøkkenmødding fra istidens paleolitiske menneske. 
At benlevningerne ber bavde boldt sig saa godt, beroede paa, at de 
var omgivne af et lag med mos, som, ifølge W. Schimpers under- 
søgelser, udelukkende tilhørte nordiske eller alpine arter. Faun aen s 
sammensætning stemmer overens deri, at renen var det almindeligste 
dyr, derefter kom fjeldræv, brun bjørn, ulv, jerv,, bare, vildhest, sang¬ 
svane, mens mammut og næsehorn manglede fuldstændig. 
Fi ar. 72. 
At rentiden maatte falde sammen med den ene af det nordlige 
Europas og Alpernes nedisninger er uden videre givet, men om det 
er den første eller den anden, det er endniv uafgjort. Man synes ial- 
mindelighed at være tilbøielige til at antage det sidste alternativ, af 
den grund, at de endnu ældre afleiringer med mammut etc., temmelig 
sikkert maa ansees at tilhøre den interglaciale periode og den første 
nedisning. Disse spørgsmaal er dog for en stor del endnu ikke løste, 
og vi kan ikke ber ga.a nærmere ind paa samme, da en fremstilling 
heraf næsten kunde trænge en bel bog for sig. 
Af hvad man ved om det paleolitiske menneskes levevis, bar man 
draget den slutning, at dette paa det nærmeste maa liave stemt over¬ 
ens med de nuværende eskimo ers liv. Vi maa nu med nogle ord 
gjøre rede for de vigtigste fund af levninger af de paleoli¬ 
tiske mennesker selv, som er blit gjort paa de forskjellige 
steder. Størsteparten af disse stammer fra buler, men angaaende en 
