282 
Mere end 500 gr. kulhydrater o: stivelsemelholdig næring pr. 
dag rnagter ikke mennesket at assimilere uden besvær; derfor maa 
der ved øget arbeidsydelse tilføres forholdsvis mere fedt og, for at 
lette fordøielsen, forholdsvis mindre kulhydrater, saaledes at dagsratio- 
nerne paa fedt maa stige til 100 gr. og paa kulhydrater synke til 
300 gr. 
Men ogsaa det daglige eggehvidekvantum i næringen kræver ved 
øget arbeidsydelse en forhøielse. Ved anstrengende legemligt arbeide 
tiltager muskelmassen og maa vedligeholdes i denne tilstand, hvad der 
kun kan ske ved eggehvidetilførsel i næringen; den forhøiede kulsyre- 
udsondring forudsætter en større surstofindtægt, som kun kan opnaaes 
ved en formering af blodcellerne, hvad der atter igjen kræver et til- 
skud af eggehvide. Det lader sig heraf forstaa, at for det sterkt 
arbeidende menneske vil der kræves en daglig næring af 140—160 gr. 
eggehvide, 100 gr. eller mere fedt og omtrent 800 gr. kulhydrater. 
Men et eggehvidebehov paa 140 gr. kan ikke længere tilfreds¬ 
stilles hovedsagelig af vegetabilier, da disse indeholder lidet eggehvide, 
men betydelige mængder kulhydrater. 
Skulde man tilveiebringe det forøgede eggehvidebehov ved vegeta¬ 
bilier, saa vilde tilførselen af kulhydrater stige til langt over 500 gr., 
hvad der efter det ovenfor udviklede ikke gaar an. 
Hertil kommer endnu, at den vegetabilske eggehvide blir daar- 
ligere udnyttet i legemet end den animalske. 
Naar man altsaa ialmindelighed opstiller den fordring, at mindst 
en trediedel af eggehviden skal tilføres i form af let fordøieligt kjød, 
saa er denne fordring ved legemligt anstrengende arbeide saameget 
desto mere berettiget. 
Af de to anførte eksempler ser vi ogsaa, at der til en fuldstæn- 
dig og hensigtssvarende næring bør linde sted en kombination at om 
mulig alle næringsstoffer, en kombination, som dog efter forholdene 
tilsteder mangeslags forandringer og forskyvelser. 
Det samme gjælder de forskjellige næringsmidler, fordi kun faa 
af disse repræsenterer en tilnærmelsesvis fuldstændig næring; de fleste 
af dem opviser tvertimod et meget uligeartet og for ernæringen uhel- 
digt forhold mellem kvælstofholdige og kvælstoffri næringsstoffer, idet 
der ofte samtidig er overflod i den ene retning og mangel i den anden. 
I nedenstaaende tabel er anført de mængder af ti af de hyppigste 
