286 
Trang til kold mad forekommer i det høieste undtagelsesvis; som 
forfriskelsesmidler tjener vand og andre kjølige drikke, saavelsom saf¬ 
tige frugter. 
Men ogsaa dette forfriskelsesmiddel maa anvendes med stor for- 
sigtighed, naar der hersker epidemier. 
Med hensyn til fordelingen af dagsnæringen paa enkelte maaltider 
samt den tid, naar disse hør afholdes, lader der sig ikke opstille 
nogen almengyldig forskrift. 
Det kan være og maa vel indrømmes, at moden har en vis ind- 
flydelse paa spisetiden. Saaledes fortælles det, at i det fjortende aar- 
hundrede indtoges hovedmaaltidet ved det franske hof kl. 8 om mor¬ 
genen, senere kl. 11 om formiddagen, onder Henrik VIII i England 
kl. 10. Saadanne moder kan dog ikke have nogen indflydelse paa 
den hygieniske opfatning af dette spørgsmaal. 
Era dette standpunkt maa det ansees som den naturlige, ledende 
og øverste grundsætning, at mennesket skal tage næring til sig, saa 
ofte som dets hungerfølelse driver det dertil. 
Men da hungerfølelsens indtrædelse — under fcrudsætning af ordnede 
og regelmæssige ernæringsforholde — væsentlig afhænger af de tider, 
i hvilke mennesket arbeider eller hviler, saa maa maaltidene fordeles 
til de timer, da legemet er vaagent og virksomt. 
Ved de forskjellige beskjæftigelser og livsvaner indtræder heri 
ikke ubetydelige forskyvninger, hvortil ogsaa de forskjellige aarstider 
ogsaa paa en maade bidrager. 
Den, som staar tidlig op og gaar tidlig tilsengs, maa begynde 
tidligere og ophøre tidligere med spisningen end den, som staar sent 
op og arbeider ud paa natten. 
Men begge to, landarbeideren, der begynder sin dag kl. 5 om 
morgenen, saavelsom bj^mennesket, der først er i virksomhed mellem 
kl 9 og 10, henlægger hovedmaaltidet til den time, da de allerede 
har størstedelen af sit dagsverk bag sig. Denne inddeling maa ogsaa 
billiges fra hygienisk standpunkt; thi efter det i regelen rigeligere 
hovedmaaltid behøver legemet en vis skaansel, der hos meget strengt 
arbeidende og svagelige personer endmere forhøies ved en kort søvn. 
Antallet og fordelingen af bimaaltiderne hænger ogsaa nøie sam¬ 
men med beskjæftigelse og arbeidsydelse. 
Et legemlig lidet anstrengt menneske har, bortseét fra en liden 
