299 
fandt han imidlertid at denne methode ikke var sikker nok og for 
lidet under hans egen kontrol. Han troede ikke-at det vilde have 
nogen vanskelighed- at finde en, som var villig til at være vert, men 
han indsaa, at den videre udvikling af forsøget i alt for høi grad vilde 
overlades barnet. Han besluttede sig derfor til at overvinde sin egen 
modbydelighed og udføre forsøget paa sin egen person, han vilde, som 
han selv siger, for en kort tid taale paa sin ene læg det, som de 
fleste fattigfolk var nødt til hele sit liv igjennem at taale over hele 
legemet. 
Han tog en fin strømpe, som var sort for at insekterne lettere 
kunde sees, og indesluttede i den to store hunner. Denne strømpe 
trak han da paa og strammede godt til ovenfor knæet. Efter at have 
ladet den sidde paa urørt i 6 dage, tog han den af og fandt da det 
ene insekt siddende paa samme sted hvor han fra tørst af havde 
anbragt det og rundt om det 50 eg. Paa et andet sted i strømpen 
fandt han 40 eg* som antagelig var lagt af det andet insekt, som 
imidlertid var smuttet bort. Da han aabnede legemet paa det dyr, 
som havde lagt de 50 eg, fandt han endnu omkring 50 eg i dets 
indre og, tilføier han, hvem ved hvor mange eg det havde lagt, før 
jeg stak det i strømpen og hvor mange flere det endnu havde i sit 
legeme, men -som jeg ikke lik øie paa? Da han saa videre havde 
baaret strømpen ti dage, fandt han omtrent 25 kravlende skabninger 
i den. De var af forskjellig størrelse, og den største lod til at være 
3 dage gammel. Men ved synet af dette afkom naaede ogsaa hans 
udholdenhed sin grænse, og han følte sig saa uhyggelig tilmode, at 
han kastede strømpen med samt dens indhold paa gaden og ikke vilde 
have mere med dem at skaffe. Paa denne enkle kjendsgjerning byg- 
gede han nu beregninger, ved hvilke han kom til det resultat, at, 
ihvorvel disse insekters frugtbarhed ikke paa langt nær var saa stor, 
som man ialmindelighed antog, saa var den dog forbausende stor, saa- 
ledes at en enkelt hun i løbet af 8 uger maatte kunne blive stam- 
moder for et afkom paa omtrent 5 000 individer. Selv om man maa 
gjøre et betydeligt afdrag i dette tal, viser det sig dog, at forøgelsen 
er saa stor, at det ikke vilde være raadeligt, at lade endog et eneste 
eksemplar faa lov at leve. 
Hovedlusen findes ialmindelighed mellem hovedets haar, uagtet 
den kan forekomme ogsaa paa andre dele af legemet. Ifølge 
Andrew Murray veksler dens udseende efter vertens nationalitet, 
