302 
dem meget mere plagsomme i fugtigt end i tøft veir. Under Krim- 
krigen fortaltes der, at soldaterne var meget ndsatte for dette slags 
titøi, og at de fandt dem meget brydsommere end hovedlusen. Deres 
angreb fremkalder en utaalelig kløe i liuden, og ofte er den ledsaget 
af betændelse. Varme bad og gjennemført renslighed i klædedragten 
er de bedste midler mod den. 
Fladlusen (fig. 80) er et fra de to nu omtalte vidt forskjelligt dyr 
og er rimeligvis den væmmeligste og mest forhadte af alle menneskets 
snyltedyr. Brystet er meget bredere end hos de to' andre lus og 
endogsaa bredere end selve dyrets, bagkrop. Den store og pludselig 
tiltagende bredde af bryststykket i forbindelse med den korte bagkrop 
og de ud til siderne strakte ben giver dyret et vist krabbeagtigt 
udseende og er grunden til dyrets populære engelske navn crab-louse. 
De to bagerste par lemmer er meget kraftigere end første par, og 
deres klør er meget store og bøiede fuldstændig tilbage mod foden, 
saa at de kan gribe særlig godt fast. Dj^ret veksler i størrelse fra 
1.2—2.5 mm. Dets livshistorie er som de andres, kun synes den at 
kunne formere sig endnu hurtigere. Som dyrets videnskabelige navn 
(phthirius inguinalis) angiver, holder det sig særlig til strøget om 
kjønsdelene uagtet det, naar det optræder i stor mængde, hvad der 
undertiden er tilfældet, kan findes ogsaa paa brystet, i armhulningerne, 
skjegget, øienbiynene og endog i øienvipperne. Formerer dette dyr 
eller legemslusen sig i overordentlig høi grad, kan de enten fremkalde 
eder ledsage den hemmelighedsfulde sygdom, som er kjendt under 
navnet pecliculosis eller phthiriasis , og som er blevet saa meget omtalt, 
fordi den siges at have optraadt hos nogle af verdenshistoriens usleste 
personer. 
Tilslut maa vi tilføie et par ord om disse dyrs systematiske stil¬ 
ling og klassifikation, da der er mange andre insekter, som let kan 
forvekles med dem. Lusene betragtes nu som en underafdeling af 
nebmundenes orden, som ogsaa omfatter væggelns o. s. v. Hos denne 
orden findes den anordning af munddelene, som kommer lusenes nærmest, 
idet disse sidste hovedsagelig udmerker sig ved at have et sugerør, som 
kan trækkes fuldstændig ind i hovedet. Lusene staar saaledes i samme 
forhold til de tovingede som lopperne til nebmundene med hvilke de nu 
slaaes sammen. Den afdeling af ordenen, til hvilken de hører, kaldes ofte 
anoplura; men dette navn anvendes ogsaa ofte om insekter, som i det 
ydre har nogen lighed med lusene, men scm har bidende kjæver iste- 
