305 
roden med en yppighed, som jeg ingensteds liar seet magen til. Efter- 
haanden kom jeg ned under selve hovedkvarteret, men kun de aller- 
nænneste fugle tog nogen videre notis af min person, idet de med 
opspilede neb førte et sprog, som sikkerlig ikke hørte med til deres 
gode hverdagstone. De fngle, som da forekom i fjeldet var næsten 
udelukkende krykjer, voksne og unger, en og anden ravn blandede 
sig i vrimmelen, og paa klipperne ud mod havet sad nogle skarve. 
Paa hver eneste liden afsats i den lodrette fjeldvæg fandtes enten et 
rede eller en tiltrampet siddeplads. Krykjer ed erne er temmelig store 
og bestaar af sammenfiltrede strand- og søplanter. Det lugtede alt 
andet end aromatisk af dem, den sure lugt fra fjeldet er saa intens, 
at man kan merke den i betydelig afstand, naar vinden blæser imod en. 
Eoruden krykjer bygger i Sværholtklubben nogle faa alker og 
lomvier samt vistnok ogsaa skarve og teister. Derimod er ikke stedet 
bekvemt for lundefuglen, som vælger sin redeplads saaledes, at den 
kan grave sig ind i græstorven. Alker og lomvier var ikke at se, da 
jeg i slutningen af august opholdt mig ved fuglebjerget. De havde 
allerede forladt fjeldet, selv krykjerne tager afsked fra sin standplads, 
naar det lider ud paa høsten. Afreisen foregaar sandsynligvis sam¬ 
tidig for de allerfleste; thi etpar dage efterat jeg havde været oppe i 
Klubben, var det ganske øde paa de forhen saa velbefolkede klipper. 
Eieren fortalte, at omkring den l‘2te september pleier det altid være 
tomt i kolonien. I løbet af vinteren er fuglene spredte langs hele 
kysten i større eller mindre flokke. I slutningen af februar vender 
de atter tilbage, og ud paa vaaren sættes rederne istand. Det er 
sandsynligt, at de for størstedelen tager sine respektive gamle reder 
i besiddelse, ialfald blev det mig fortalt, at dette var sikkert konsta- 
teret i et enkelt tilfæide. 
Et stykke ud i mai har krykjerne lagt sine tre eg, og eggetiden 
er nu inde. Ved hjælp af stiger, som er opreiste hist og her mellem 
afsatserne, samt delvis toug foregaar egindsamlingen af en øvet mand,. 
som optager eggene i en hov fæstet til en stang. Dette arbeide kan 
ikke udføres af hvemsomhelst, det kræver øvelse og er forbundet 
med fare. 
I sine yngre aar har Klubbens eier, hr. Kraabøll, selv gaaet 
i fjeldet; han kjendte begrebet svimmelhed kun af navn, og jeg 
formoder, at en rigtig egsamler bør være af en saadan beskaffenhed. 
Eieren fortalte, at omkring 1850 begyndte fuglene at bygge paa de 
20 
