316 
dige instrument tilligemed et kviksølvbarometer ind under en luftpum¬ 
pes klokke og afmerker viserens stilling ved de forskjellige tryk, som 
man aflæser paa kviksølvbarometeret. 
Den her skisserede form er ikke den eneste form for aneroid- 
barometeret; der er foruden den endnu i brug mange andre, men som 
dog alle er ens i principet. 
Bourdons metalbarometer er overordentlig enkelt i sin kon- 
struktion. Instrumentet (se afbildningen fig. 84) bestaar i det væsent- 
lige af et bøiet rør, som er fæstet efter sit midtpunkt. Rørets tver- 
snit er (se tegningen) sterkt elleptisk sammentrykt. Begge dets ender 
er lukket ved a og b og det paa denne maade dannede kar er pumpet 
lufttomt. Som man let vil forstaa, maa et saadant kredsformig bøiet 
rør antage en meget forskjellig skikkelse alt efter forandringen af 
trykket udenfra. Ydérfladen er væ- 
sentlig større end den indre flade, 
og det tryk, som hviler paa den 
ydre flade, vil da være større end 
det, som hviler paa den indre. Til- 
tager nu trykket, maa røret bøies 
saaledes sammen, at de to punk¬ 
ter a og b nærmer sig til hinanden. 
Det omvendte vil finde sted, naar 
lufttrykket aftager. Disse foran¬ 
dringer af rørets form, tjener nu 
direkte til maalen af lufttrykket. 
Til punkterne a og b er ved char- 
nierer fæstet metalstænger, som paa 
lignende maade er fæstet til en- 
derne af en toarmet vegtstang e. 
Den toarmede vegtstang er forbundet med buen g h, som paa sin 
ydre side er forsynet med en række tænder. Disse tænder griber ind 
i en liden drivstang, som er forbundet med viseren c d. Stiger luft¬ 
trykket forskyves punktet e mod høire, fordi røret bøier sig sammen. 
Herved vil buen g h gjøre et udslag tilhøire og pilen c vil da slaa 
ud tilvenstre. 
Et saadant metalbarometers følsomhed kan selvfølgelig, theoretisk 
talt, ved passende konstruktion gjøres saa stor, som man ønsker den. 
Man maatte altsaa kunne, ved vegtarm og tandhjul, forstørre rørets 
