389 
Kemien skylder vi de kjendsgjerninger, som har tjent mest til at 
støtte og udbrede molekylartheorien i vort aarhundrede. Alle legemer, 
som findes paa jorden, er opbygget af et begrænset antal stoffer, de 
saakaldte grundstoffer. Naar nu to eller flere af disse grundstoffer 
træder sammen og forener sig med hverandre til dannelsen af et nyt 
stof, saa sker det altid efter bestemte vegtsforhold; dette er væsent- 
ligt og karakteristiskt for enhver kemisk forbindelse. Har man f. eks. 
vand, saa bestaar det som tidligere nævnt af vandstof og surstof og 
det saaledes, at hvor stor eller liden del man end tager, saa vil der 
altid i vegt findes 8 gange saameget surstof som vandstof i våndet; 
i 9 kg. vand vil der altsaa være 1 kg. vandstof og 8 kg. surstof. 
Disse to grundstoffer kan imidlertid foruden vand danne endnu en 
forbindelse, og her viser sig det merkelige, at den mængde surstof, 
som forbinder sig med en vegtsmængde vandstof, netop er dobbel saa 
stor som i foregaaende tilfælde, saa at hver vegtsdel vandstof i denne 
forbindelse er forbunden med to gange 8 vegtsdele surstof. Vandstof 
og surstof opfører sig altsaa, naar de forener sig med hinanden, ganske 
anderledes end, naar et fast legeme opløser sig i en vædske, f. eks. 
almindeligt salt i vand. Har man 1 kg. vand, saa er nemlig den 
saltmængde, dette kan opløse, ikke nogen bestemt størrelse; man kan 
variere saltmængden kontinuerlig fra nul af indtil en bestemt øverste 
grænse, (ca. y 8 kg.), som forandrer sig noget med temperaturen, og 
med enhver af disse mængder vil våndet danne en ensartet vædske, 
i hvilken man ikke med mekaniske midler kan skille saltet fra våndet. 
Paa samme maade som med vandstof og surstof i de to oven- 
nævnte forbindelser forholder det sig nu altid, naar to eller flere 
grundstoffer indgaar en kemisk forbindelse; kan et stof danne flere 
forbindelser med et og samme andet stof, saa vil man bestandig finde, 
at den vegtsmængde af det ene stof, som forbinder sig med en og 
samme vegtsmængde af det andet ikke forandrer sig lidt efter lidt fra 
en værdi til en anden, men springvis med en og samme værdi, naar 
man gaar fra den ene forbindelse til den anden; saaledes kan 14 
vegtsdele kvælstof forene sig med 8 vegtsdele surstof og med 2.8, 
3.8, 4.8 samt 5.8 vegtsdele, men ikke med 8. 5 , 9 o. s. v. 
Disse -kjendsgjerninger lader sig vanskelig forklare, hvis man 
tænker sig, at den veibare materie kontinuerlig udfylder det rum, 
et legeme indtager. Hvad skulde nemlig i saa tilfælde være grunden 
til, at vandstoffets evne til at optage surstof i sig skulde være til- 
22 * 
