352 
om man kan faa dem til at lyde, give ganske andre toner end den 
hele stemmegaffel. Anslaar man nu en stemme gaffel, vil den overladt 
til sig selv give en bestemt tone, det vil sige, den vil kun udføre 
og derfor udsende svingninger af en vis bestemt art. Man kan vel 
faa en gaffel til at give forskjellige toner; men det er at merke at 
en gaffel, naar den er fri, kun kan bringes til at svinge paa enkelte 
bestemte maader og altsaa alene bringes til at give visse bestemte 
toner. Paa lignende maade forholder det sig med alle andre tonende 
legemer som strenge, luften i piber o. s. v. Har man en samling 
stemmegafler, alle afstemte paa samme tone, saa vil de, hvis de boldes 
ud fra hverandre og anslaaes, kun give de bestemte toner, vi ovenfor 
omtalte; skyves nu gaflerne mod hverandre, saa at de kan komme til 
at støde sammen under svingningerne, vil tonerne blive mere og mere 
uregelmæssige og tilslut, naar gaflerne er komne saa tæt sammen, at 
de idelig støder, vil man kun høre et sur, om man trods stødene søger 
at holde gaflerne i svingninger. Gaflerne vil altsaa ikke formaa at 
udsende toner af bestemt høide, naar de ikke kan faa svinge frit for 
hverandre; den omtalte sur bestaar derimod af alle mulige slags lyd- 
svingninger blandede sammen. 
Det vi her har nævnt om stemmegaflerne, gjælder ganske almin- 
delig om hvilkesomhelst legemer, der bringes i svingninger, altsaa 
ogsaa om molekylerne i et legeme, om de findes. Kan derfor et 
legeme bringes i en saadan tilstand, at dets molekyler i det store og 
hele er fri for hverandre, saa bør disse alene udsende visse bestemte 
lyssorter, naar legemet bringes til at lyse. Men saaledes opfører jo 
netop gasarterne sig, naar de lyser, og heraf kan man derfor omvendt 
slutte, at de maa være opbyggede af adskilte smaadele. Presses en 
gasmasse mere og mere sammen, saa vil molekylerne hyppigere og 
hyppigere komme til at støde mod hverandre under svingningerne og 
forstyrre hverandre i deres regelmæssige bevægelse; tilslut naar mole¬ 
kylerne er bragt saa nær sammen, at de aldrig er ganske fri for hver¬ 
andres paavirkning, saaledes som er tilfældet i faste og flydende lege¬ 
mer, faar man kun et sur af alle mulige slags svingninger, det vil 
sige, legemet vil da, naar det opvarmes, udsende alle mulige lyssorter 
o: hvidt lys. Gasarternes og de faste og flydende legemers forskjel¬ 
lige forhold, naar de bringes til at lyse, lader sig saaledes utvungent 
forklare, hvis man tænker sig materien dannet af adskilte smaadele, 
af molekyler. 
