353 
Forsøger man at dele et fast eller flydende legeme, der er sam- 
mensat paa den her nævnte maade, er det, som tidligere nævnt, klart, 
at man ikke kan drive delingen længere end til en vis grænse, som 
vil afhænge af molekylernes størrelse. Ved at bestemme det tyndeste 
lag, hvori man kan fremstille et legeme, maa man følgelig kunne er¬ 
holde en værdi, som størrelsen af dette legemes molekyler ikke kan 
overskride. Jeg skal til slutning omtale et par saadanne maalinger. 
Blæser man ud en sæbeblære og holder den op mod dags¬ 
lyset, saa vil man se, at den spiller i alle regnbuens farver, skjønt 
sæbeopløsningen selv er ganske vandklar. Hænger man en saadan 
blære op i en traad og anbringer den under en glasklokke for at be¬ 
skytte den mod lufttræk, kan man faa den til at holde sig lang tid; 
man vil da se, at farverne ordner sig i regelmæssige ringe rundt om 
blæren, og at farverne forandrer sig lidt efter lidt, idet sæbeopløsnin¬ 
gen langsomt synker ned langs overfladen til den laveste del af blæ¬ 
ren; denne bliver saaledes oventil stadig tyndere og tyndere, indtil 
den endelig springer. Belyses blæren med lys, der har gaaet gjennem 
rødt glas, vil man alene faa se røde og sorte ringe. Aarsagen til 
dette fænomen er, at lyset kastes tilbage til os ikke alene fra yder- 
siden af blæren, men ogsaa fra indersiden. Langs en og samme ret¬ 
ning vil der altsaa komme til os ikke alene lys, som kun har gaaet 
gjennem luften, men ogsaa lys, som tillige har gaaet frem og tilbage 
gjennem sæbehinden, og som derfor har gaaet lidt længere vei end det 
første. Den virkning, disse lyssvingninger vil øve paa hinanden ind- 
byrdes, af hænger af forskjellen mellem de veistrækninger, de gjennem- 
løber, og virkningen vil derfor afhænge af tykkelsen af blæren paa 
det sted, hvorfra lyset kastes tilbage. Ved visse bestemte tykkelser 
af sæbehinden, som vil afhænge af bølgelængden af den anvendte lys- 
sort, vil de fra for- og bagsiden kommende lysbølger fuldstændig mod- 
arbeide hinanden, saa at vi ikke faar noget lys fra disse steder af 
blæren; paa andre steder, hvor tykkelsen er en anden, vil lysbølgerne 
hjælpe hinanden, og vi vil faa meget lys sendt til os derfra. Heraf 
kommer det, at vi faar se mørke og røde ringe med rødt lys; thi 
sæbehindens tykkelse tiltager jevnt nedover fra blærens top af, mens 
den er den samme i en ring om blæren. Kjender man bølgelængden 
for det røde lys, man har, kan tykkelsen af hinden paa hvert enkelt 
sted let beregnes, idet tykkelsen tiltager med en halv bølgelængde fra 
den ene mørke (eller lyse) ring til den næste. Med hvidt lys ser man 
23 
