364 
mere opblæst eller mere udbugtet til siderne. Dette giver bunnen et 
fra hannen saa forskjelligt udseende, at en begyndende entomolog 
rimeligvis vilde skille hende fra sin mage og opføre hende som en 
egen art. 
Det er et rødbrunt, haardt insekt med to smale og noget utyde¬ 
lige baand af hvide haar paa dækvingerne. Hovedet er bøiet saa 
sterkt ind under kroppen, at det ikke kan sees ovenfra, og det ser 
ud, som om insektet havde mistet sit hoved. Benene er lange og ud- 
spredte, saa at insektet er trægt og ubehjælpeligt i sine bevægelser. 
Bryststykket er sterkt sammentrukket bagtil. Fæster man sig ved de 
her angivne kjendemerker, kan man vanskeligt tage feil af en ptinus. 
Dette dyr er en farlig fiende for naturhistoriske samlinger saavel 
af planter som af dyr. Dets smag kan lade det angribe de kostbare 
frø i frøsamlinger, ligesaavel som de som det synes mindre smagelige 
fødemidler, som det kan hente fra gamle klæder. Vegetabilsk og ani¬ 
malsk føde synes at være det lige god, saa at det endog engang blev 
betragtet som væsentlig levende af animalsk føde og af de Grøer blev 
kaldet „den kjødædende borer u . 
De, som kjøber samlinger af fremmede insekter kan undertiden 
komme til at udkiække eksotiske arter af ptinus. Tørrede insekter, 
som kommer fra udlandet, indeholder undertiden i sine kadavere larver 
af ptinider — et virkeligt liv i de døde. Jeg erindrer, at jeg engang, 
da jeg saa efter en kasse eksotiske insekter, som havde staaet en 
tid uaabnet, blev overrasket ved at finde en koloni paa nogle dusin 
af en vakkert mørkerød ptinus , som var smukt prydet med snehvide 
pletter. Disse dyr for muntert omkring i mit forraad uden at tage 
mindste hensyn til de tilstedeværende insektdræbende substanser, som 
fandtes i kassen. Det lykkedes mig at finde deres opholdssted, lege¬ 
met af en stor bille, som jeg havde været uforsigtig nok til at sætte 
ind uden først at underkaste den karantæne. Larverne havde øiensyn- 
lig holdt karneval i den ved den tid, den blev sat ind. 
Dette viste sig at være en polynesisk art, og de havde saa- 
ledes fuldført sin udvikling tusener mil fjernt fra sit fødested. Da de 
forlod sit opholdssted hos billen, synes de at have bestemt sig for en 
forandring i diæt og havde da angrebet den kork, som var fæstet til 
kassens bund og i denne udhulet sig en række huller. 
Vi vil nu henvende vor opmerksomhed til et gétnske merkeligt 
trekløver af biller. De staar nær slegten ptinus og hører til samme 
