367 
sammenlignet med en draabe blod, naar det havde trukket sine ben 
ind under sig. 
I Newcastle fandtes det i et skab, 
bvor det synes at have levet høit paa 
tapetet og klisteren. Klister er i det 
hele taget en yndet føde for mange af 
de insekter, som ødelægger vore sam¬ 
linger, og man gjør derfor vel i at 
blande klisteren med lidt sublimat, da 
den saa er fri for angreb. 
Gibbium er ogsaa ble vet fundet i gammelt hø, og engang fandt 
man en hob af dem døde i en gummiartet masse i en vase, som man 
havde taget fra en mumiegrav i Theben. 
Før og nu. 
Vor engelske kollega „Nature“ feirede med sit Iste november- 
nummer sit 50-binds jubilæum; jubilæumsheftet begynder ligesom det 
første nummer i 1869 med et bidrag af naturvidenskabens gamle 
veteran Huxley. Den berømte forsker giver paa nogle faa sider 
en udsigt over udviklingslærens nuværende stilling i forhold til dens 
stilling for 25 aar siden. Denne kortfattede udsigt gjengiver vi her, 
idet vi af artikelen kun udelader indledningen, der refererer sig til 
bidraget i tidsskriftets Iste nummer og maaden, hvorpaa det var op- 
taget — det bestod nemlig af en oversættelse af Goethes rhapsodi 
„Die Natur u . Ikke mindst hos os, hvor udviklingslærens stilling saa 
jevnlig er gjenstand for helt misvisende fremstilling, turde den berømte 
forfatters udtalelse have sin store interesse. 
Dengang, fortsætter forfatteren, var det sjeldent, at selv de mest 
fortjente videnskabsmænd kastede blikket synderlig udenfor grænserne 
af den specialitet, med hvilken de beskjæftigede sig; endnu sjeldnere 
var det at træffe paa nogen, som rolig og klart havde draget konse- 
kvenserne af anvendelsen af den videnskabelige methode, der havde 
vist sig saa frugtbar paa særvidenskabernes omraade, naar den blev 
udstrakt til hele det omraade, paa hvilket vor tanke kan bane sig vei. 
Skjønt faa læste og endnu færre forsøgte at forstaa ¥ r a n c i s 
Fig. 103. Gibbium scotias. 
