868 
B a c o n s skrifter var det en smuk og ærværdig tradition, at han 
blev hædret som naturvidenskabens fader og filosof; særlig blev han 
holdt frem for os som et forbillede for den mening, at tankens verden 
var delt i to — en gammel og en ny — der til forskjel fra jord¬ 
klodens gamle og ny verden var adskilte ved uoverstigelige skranker. 
I den nye blev der strengt formanet til anvendelse af den videnska- 
belige methode, og der blev lovet stor belønning for denne anvendelse 
i form af ny grund, indvundet for menneskeheden; i den gamle der- 
imod var den videnskabelige methode banlyst, og tanken blev befalet 
at være andre aandelige evner absolut underordnet. Mennesket blev 
opfordret til at gjøre sig til borger i to stater, i hver af hvilke der 
tåltes et sprog, der var uforstaaeligt i den anden, og som havde love r 
der absolut ikke lod sig forene. Og begge disse stater skulde det 
være lige loyalt imod. 
Mennesker, som var optagne af livets almindelige forretninger, tog 
ikke dengang synderlig notis af vanskeligheder, som laa udenfor deres 
geschæft. Og selv indenfor naturvidenskaben blev der blandt adskil¬ 
lige klasser af videnskabsmænd, mathematikere, fysikere og kemikere, 
ikke lagt stort merke til disse vanskeligheder. Blandt astronomerne 
var der af og til lidt røre, men paa en eller anden vis blev der stiftet 
fred og indtraadte der atter gode dage. Derimod var der alvorlig 
ugreie i geologernes og biologernes leir. Hvor ivrig de end forsøgte 
at lukke øinene til, var det umuligt at være blind for, at de to ver¬ 
dener ikke lod sig holde absolut adskilte. Tvertimod: det blev stadig 
tydeligere og tydeligere, at et stort omraade, som „den gamle verden u 
hidtil havde gjort krav paa herredømme over, stadig blev mere og 
mere befolket og lagt beslag paa af borgere fra den nye. 
For femti aar siden var spændingen allerede alvorlig, men sagerne 
stod dog ikke værre, end at man ikke kunde tænke paa forsoning. 
Det var muligt for mænd af stor videnskabelig betydning, som til- 
lige var meget ærlige mænd, at holde sin videnskabelige og sin øvrige- 
opfatning indelukket i hver sit logiktætte rum. Det blev i virke- 
ligheden endog paastaaet, at nogle, der kanske var altfor tilbøielige til 
at søge efter de sidste aarsager til enhver ting, fandt en forklaring 
til hjernens inddeling i to halvkugler deri, at denne skulde muliggjøre- 
en saadan dobbel forstandsvirksomhed. Ifølge dette forlig skulde 
videnskaben vedblive at male paa den almennyttige mølle og (forat 
fuldstændiggjøre sammenligningen med Samson) være grundig blindet 
